Справа №22-ц-5632/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанціїКулішенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою Васильківського міжрайонного прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу договором позики та звернення стягнення на належну ОСОБА_3 власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно умов укладеного між ними 25.02.2007 року договору поворотної фінансової допомоги, позичив відповідачу борг в сумі 190000 грн., які та зобовязалася повернути в строк до 25.12.2007 року. Однак, станом на день звернення з позовом до суду, відповідач борг позивачу не повернула і зробити це не може в звязку з відсутністю у неї коштів. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу та звернути стягнення на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,91 га, яка знаходиться на території Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області, та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 202431 від 18.10.2001 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2008 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на земельну ділянку площею 3,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області, що належить ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності земельну ділянку Р1 №202431 від 18 жовтня 2001 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 3,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області, що належить ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності земельну ділянку Р1 №202431 від 18 жовтня 2001 року.

17.08.2011 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2007 року між сторонами було укладено договір поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачці ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 190000 грн., а остання зобовязалася повернути їх до 25 грудня 2007 року, однак у передбачений договором строк гроші не було повернуто.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 139 ч.2 ЗК України передбачена можливість звернення стягнення на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відповідно п. г ч. 1 ст. 140 ЗК України підставою припинення права власності на земельну ділянку є звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора по будь-яким зобовязанням власника земельної ділянки, яке здійснюється у судовому порядку у разі примусового звернення стягнення на земельну ділянку по зобовязанням власника цієї земельної ділянки. На підставі вищенаведених норм суд першої інстанції дійшов до висновку, що звернення стягнення на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, допускається у випадках, коли у власників таких ділянок відсутнє інше майно, на яке може бути звернене стягнення, якщо інше не запропоновано власником земельної ділянки.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Згідно до Пленуму Верховного суду України в п. Єрозділу 18 Постанови Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справвід 16 квітня 2004 року за № 7 звернуто увагу, що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК).

Судом першої інстанції не звернуто уваги на вищевикладені вимоги закону, що призвело до ухвалення ним незаконного рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, обґрунтовані, в звязку з чим скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :