АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1242/11 Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - ТИМЧУК Л.А., ЧІЧІЛЯ В.А.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року і додаткове рішення Київського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Полтавський науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року позивачеві відмовлено у задоволенні вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Київського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2011 року ОСОБА_3 відмовлено у позові щодо поновлення на роботі.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства установи організації всіх форм власності або його заступниками.

З огляду на ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як убачається із ч.ч.3, 4 зазначеної статті, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини утворення трудових правовідносин між сторонами, участі позивача на прес-конференції для ЗМІ без доручення генерального директора ДП, повідомлення позивачем службової інформації, що стала йому відома у звязку із роботою не професійно, зокрема невідповідність частини інформації дійсності, дана належна оцінка доказам у справі, а висновок суду першої інстанції про необхідність у відмові у позові відповідає вимогам ст.ст.41, 149 КЗпП України а також матеріалам справи.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували висновок місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про наявність порушення норм процесуального права, яке спричинило або могло спричинити неправильне вирішення справи.

Посилання апеляційної скарги на незаконність звільнення з посади без погодження із Держспоживстандартом не відповідають матеріалам справи.

Подання на дачу згоди на звільнення позивача направлено 26.11.09 року, само погодження отримано адміністрацією 4.12.09 року через 4 дні після видання наказу про звільнення позивача, а пункт 1.2 посадової інструкції заступника генерального директора з загальних питань не вимагає обовязкового попереднього характеру такої згоди (а.с.22).

Твердження апелянта про необґрунтованість судового рішення є безпідставними.

З справи убачається, що доручення громадської комісії на проведення прес-конференції для ЗМІ позивач отримав саме як службова особа ДП «Полтавастандартметрологія», що володіє відповідною інформацією (а.с.5).

Характерно, що доручення на проведення прес-конференції для ЗМІ видано позивачу не генеральним директором його підприємства, а головою громадської колегії, хоча, з огляду на Положення про громадську колегію при голові Полтавської ОДА, залучення представників органів виконавчої влади та інших фахівців провадиться лише за згодою їх керівників (а.с.45).

Відповідно до розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства працівники центру зобовязані забезпечувати конфіденційність інформації, отриманої в результаті виконання службових обовязків (а.с. 60 на звороті).

Норма аналогічного змісту наявна у розділі 5 Положення про відділ організаційного забезпечення діяльності виробництва ДП «Полтавський науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с. 58 на звороті).

Відповідно до розділу 5 Положення про відділ організаційного забезпечення діяльності виробництва фахівці відділу зобовязані забезпечувати конфіденційність інформації, що становить комерційну чи професійну таємницю (а.с. 58 на звороті).

Факт участі позивача у прес-конференції для ЗМІ 16.11.09 року та зміст повідомленої ним інформації сторонами не оспорювався.

Зазначена інформація частково не відповідає дійсності, частково викладена не професійно (а.с.16 на звороті, 17-17 на звороті).

Наведені докази підтверджують факт того, що ОСОБА_2, перебуваючи службовою особою державного контролюючого органу системи Держспоживстандарту, що має особливе правове становище заступником генерального директора з загальних питань, діючі усупереч інтересам служби вчинив одноразове грубе порушення трудових обовязків за наступних обставин.

Так 16.11.09 року позивач, не будучи фахівцем з питань якості та безпеки продуктів дитячого харчування, діючи без доручення генерального директора підприємства та не узгодивши попередньо зміст виступу, діючи самовільно, прийняв участь у прес-конференції Полтавської філії інформаційного агентства «Новини України», під час якої, усупереч вимогам розділу 3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства», розголосив цифри із матеріалів колегії Держспоживстандарту України, що отримані в результаті виконання службових обовязків.

Із справи убачається також, що частина інформації, повідомленої представникам ЗМІ ОСОБА_2 викладена некоректно, частина не відповідає дійсності.

Зокрема позивач, перебуваючи службовою особою державного контролюючого органу системи Держспоживстандарту, що має особливе правове становище заступником генерального директора з загальних питань, діючі усупереч інтересам служби і виступаючи перед представниками ЗМІ допустив ряд некоректних висловів на адресу Верховної Ради України і Кабінету Міністрів України (а.с.16-17).

Таким чином діями позивача заподіяно істотної шкоди суспільним відносинам, авторитету держави, субєктів господарювання та діловій репутації державного підприємства, що виконує контролюючи функції у сфері стандартизації, метрології сертифікації, державного нагляду за додержанням стандартів, норм і правил та державного метрологічного нагляду, захисту прав споживачів (а.с.19).

З урахуванням викладеного висновок місцевого суду про необхідність відмови у позові відповідає як матеріалам справи так і вимогам чинного законодавства.

За таких обставин рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Київського районного суду Полтавської області від 28 жовтня 2010 року і додаткове рішення Київського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді : підписи

З оригіналом вірно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ