Справа №22-ц-4798/11Головуючий у І інстанції Вознюк С.М.
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїСержанюк
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого -судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О., з участю секретаря Хворостяної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мурга Світлана Геннадіївна про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

14.02.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із первісним позовом, який обґрунтовував тим, що 24.12.2007 року він уклав з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого передав відповідачці грошові кошти у розмірі 101 000 грн., що на день вчинення позики було еквівалентом 20 000 доларів США, які та зобов'язалась повернути не пізніше 28 лютого 2008 року.

У встановлений правочином строк вона боргові зобов'язання не виконала, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 158 900 грн. суми боргу, 158 900 грн. штрафу, передбачених договором позики, та судові витрати у розмірі 1 820 грн.

26.04.2011 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов про визнання договору позики від 24 грудня 2007 року недійсним, посилаючись на безгрошовість правочину.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2011 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 позику у розмірі 101 000 грн., 40 000 грн. штрафу за невиконання умов правочину, 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 142 820 грн.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_2 та зустрічних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Мурга Світлана Геннадіївна про визнання недійсним договору позики, укладеного 24 грудня 2007 року, відмовлено.

Судові витрати по розгляду зустрічних вимог віднесені на рахунок ОСОБА_3.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що 24 грудня 2007 року позивач за первісним позовом надав відповідачці позику у розмірі 101 000 грн., яку та зобов'язалась повернути не пізніше 28 лютого 2008 року.

Умови правочину ОСОБА_3 не виконала, а тому заявлені вимоги щодо позики у розмірі 101 000 грн. та штрафу, передбаченого правочином, справедливий розмір якого складає 40 000 грн., обґрунтовані.

Решта вимог ОСОБА_2 та зустрічний позов, у силу їх безпідставності, відсутності доказів на підтвердження порушення умов укладення правочину, не підлягають задоволенню.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не погоджуючись із ухваленим рішенням, подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його ухваленні, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

При цьому, перший із них, просить змінити рішення і ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_3 штрафу у розмірі 101 000 грн., а в решті -рішення залишити без змін.

ОСОБА_3, посилаючись, окрім названих підстав, на неправильне дослідження доказів та їх оцінку, просить задовольнити її зустрічні вимоги і відмовити у первісному позові.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а ОСОБА_3 - відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 24.12.2007 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого передав відповідачці грошові кошти у розмірі 101 000 гривень, що на день вчинення позики було еквівалентом 20 000 доларів США, які та зобов'язалась повернути не пізніше 28 лютого 2008 року.

Згідно правочину, позивач за первісним позовом має право стягнути також і штраф у сумі 101 000 грн., що було еквівалентом 20 000 доларів США, у разі неповернення коштів відповідачкою у зазначений строк.

У встановлений правочином строк ОСОБА_3 боргові зобов'язання не виконала, а тому має сплатити ОСОБА_2, згідно умов договору позики, 101 000 грн. боргу, 101 000 грн. штрафу та судові витрати, розмір яких складає 1 820 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, при зменшенні суми штрафу, викладеного не врахував, як і положень правочину та матеріального права.

Так, згідно ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

А відповідно до положень ст. 526 зазначеного кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі наведеного, штраф має бути стягнутий із ОСОБА_3 у розмірі, передбаченому договором позики, а саме: 101 000 грн.

У решті, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскільки відповідач за первісним позовом не виконав свої зобов'язання по договору позики і не надав допустимих та належних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо первісно заявлених вимог і на підтвердження зустрічного позову.

При цьому, у цій частині, судом дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України і ухвалено рішення з дотриманням вимог ст. 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_2, на переконання апеляційного суду являються обґрунтованими, а ОСОБА_3, викладені у скарзі про незаконність рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його ухваленні, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне дослідження доказів та їх оцінку, не знайшли свого підтвердження при розгляді у суді другої інстанції, а тому вони не можуть слугувати підставою для задоволення її апеляції.

Інші доводи, викладені у скарзі та висловлені під час її розгляду не спростовують висновки суду про порушення умов правочину ОСОБА_3, яка має нести цивільно-правову відповідальність за договором позики.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а ОСОБА_3 - відхилити. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2011 року у частині стягнення штрафу змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штраф у розмірі 101 000 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.