Справа №22-ц-888/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Славутична рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Славутичпро повернення майна, переданого на відповідальне зберігання, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом про повернення майна, переданого на відповідальне зберігання, посилаючись на те, що в 1996 році вона передала на відповідальне зберігання генеральному директору ТОВ СлавутичОСОБА_3 наступні речі: сушильну машину виробництва Німеччина вартістю 330000 грн., гладильну машину вартістю 40000 грн., алюміній дюралевий (2 тони) вартістю 25000 грн. за 1 тону, стойку барну вартістю 30000 грн., плиту газову вартістю 10000 грн., 5 дверей вартістю по 1000 грн. за 1 шт. і віконні рами у кількості 15 штук вартістю 2000 грн. за 1 штуку.

Відповідач особі Генерального директора обіцяв зберігати вищевказане майно, що є власністю позивачки, не обмежуючи її терміном. Коли в 2007 році вона звернулася до відповідача з проханням повернути її майно, то останній не зміг надати саме те майно, яке отримував, а замість нього пропонував їй забрати металолом, а тому вона просила стягнути з відповідача вартість вищевказаного майна в сумі 490000 грн.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов, уточнив його і просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Славутична користь позивачки вартість наступних речей: сушильної машини виробництва Німеччина вартістю 121510 грн. 30 коп., гладильної машини виробництва Німеччини вартістю 28489 грн. 70 коп., алюмінію дюралевого для облицювання будинків виробництва Євросоюзу (2 тони) вартістю 104000 грн., стійки барної (1 комплект) вартістю 52484 грн., плити газової (4-х зонна) виробництва Німеччини вартістю 110940 грн. 52 коп., дверей комбінованих виробництва Німеччини - 5 штук загальною вартістю 5000 грн., віконних рам виробництва Німеччини у кількості 15 штук вартістю 2000 грн. за 1 штуку на загальну суму 30000 грн., всього на суму 452424 грн. 52 коп., стягнути індекс інфляції за період 2007 року червень 2009 року 104057 грн. 63 коп. і три проценти річних від простроченої суми - 13572 грн. 73 коп.

Відповідач у судове засідання не прибув, а про час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою розпискою та оголошенням в газету і про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково і стягнено з ТОВ Славутична її користь 417424 грн. 52 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме, у стягненні сум індексу інфляції і процентів річних від простроченої суми відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду від 3 листопада 2009 року і ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 20 травня 1996 року ОСОБА_3 (Генеральний директор ТОВ Славутич) прийняв на зберігання від ОСОБА_2 матеріальні цінності (а.с.30), а саме:

Сушку німецького виробництва -1 штука;

Гладильну машину німецького виробництва -1 штука;

Алюміній дюралевий для обшивки загальною вагою -2 тонни;

Стойку барну -1;

Плиту газову німецького виробництва - 1 штука і двері та віконні рами 20 одиниць, про що свідчить розписка, підписана ОСОБА_3 та завірена печаткою фірми Славутич.

У розписці ОСОБА_4 (Генеральним директором ТОВ Славутич) зазначено, що вищеперераховане майно є власністю ОСОБА_2 і знаходиться на відповідальному збереженні у ТОВ Славутичв селі Лютіж по вулиці Вітряного, 15-Б.

Відповідно до ст.953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно з ч.1 ст.951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Як встановлено судом, 10 квітня 2009 року у присутності понятих було проведено огляд земельної ділянки, що розташована в селі Демидів по вулиці Річній, 23, яка належить ОСОБА_3 При огляді господарських споруд на ділянці встановлено, що майно, котре передавалося ОСОБА_3 під розписку на зберігання відсутнє, а в наявності є майно, яке не відповідає розписці, про що свідчить наявний в матеріалах справи протокол огляду місця події (а.с.70).

Відповідно до ч.1 ст.942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він у 1996 році працював на ТОВ Славутичвантажником і на склад фурою було привезено майно: рами, сушка, алюміній та з наказу ОСОБА_3, який перебував на складі, з фури це майно було вигружено і залишено на складі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що при розвантаженні фури з майном він присутній не був, але у 2000 році бачив, що майно, яке було передано ОСОБА_3 на зберігання, знаходилося в останнього в гаражі.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою надано суду матеріальне підтвердження вартості переданого на зберігання майна і суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачкою доведено вартість окремо кожного найменування майна і загальну вартість майна, переданого на зберігання відповідачу на загальну суму 417424 грн. 52 коп., а тому ця сума підлягала до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 951 ЦК України, якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог і стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Славутична користь ОСОБА_2 417424 грн. 52 коп.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Славутичвідхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: