Справа № 2-9/2011 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. при секретарі Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Сторони із 07 листопада 1982 року по 31 серпня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Фактично шлюбні стосунки сторони припинили у грудні 2009 року. Під час шлюбу сторонами набуто у власність (куплено) автомобіль ВАЗ-2107, 2006 року випуску.

Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу спільно нажитого майна, позивач ОСОБА_1 з відповідним позовом звернулася до суду і просила автомобіль залишити у її власності, а відповідачу присудити 16375 гривень половину вартості автомобіля.

До початку судового розгляду позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог. Зокрема, позивач зазначила, що під час шлюбу вона з відповідачем також придбали автомобіль ВАЗ-21213, 2001 року випуску, а тому вона просить цей автомобіль залишити у власності відповідача ОСОБА_3, а їй виділити автомобіль ВАЗ-2107, 2006 року випуску.

В судовому засіданні позивач підтримала свою змінену позовну вимогу і пояснила, що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони спільно придбали автомобіль ВАЗ-2107, 2006 року випуску та автомобіль ВАЗ-21213, 2001 року випуску. Відповідач не бажає добровільно віддати дітям автомобіль ВАЗ-2107, а тому вона вимушена з цим позовом звернутися до суду.

Відповідач визнав позовну вимогу про поділ автомобіля ВАЗ-2107 на таких умовах, як просила у позові позивач. Проти поділу автомобіля ВАЗ-21213 заперечив, оскільки він придбаний його теперішньою цивільною дружиною за її власні кошти. Зокрема, ОСОБА_3 суду пояснив, що в грудні 2009 року припинив подружні стосунки з ОСОБА_1 і з тих пір їх не відновлював. З березня 2010 року і по сьогоднішній день він проживає в незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5. В кінці квітня минулого року вона придбала автомобіль ВАЗ-21213, але зареєструвала його на нього. ОСОБА_1 ніякого відношення до купівлі автомобіля ВАЗ-21213 не має.

Розглянувши справу в судовому засіданні, оцінивши подані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Так, поясненнями сторін, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6) та копією рішення Мурованокуриловецького районного суду від 20 серпня 2010 року (а.с. 72) доведено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 07 листопада 1982 року по 31 серпня 2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), і вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Свідоцтвом АВС005601 про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7-8), кредитним договором № VIUWAN00000948 від 27 жовтня 2006 року (а.с. 9-10), договором застави рухомого майна № VIUWAN00000948 від 27 жовтня 2006 року (а.с. 11-12) доведено, що під час шлюбу сторони у справі придбали автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Такий факт не спростовується і визнається як позивачем так і відповідачем.

Заяви позивача в судовому засіданні про те, що кошти на придбання та страхування автомобіля ВАЗ-2107 в сумі біля 12 тисяч гривень вона позичила у свого брата ОСОБА_6, а також пояснення в судовому засіданні допитаного в якості свідка ОСОБА_6 про те, що він позичив на прохання сестри ОСОБА_1 їй та її чоловіку на придбання автомобіля 6 тисяч гривень, а потім платив страхові внески та кілька разів кредит, суд не може прийняти як доказ у справі, оскільки такі пояснення не стверджуються борговою розпискою. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Сторони суду заявили, що в грудні 2009 року вони припинили фактичні шлюбні стосунки між собою і не відновлювали їх до сьогоднішнього дня. Про таке, зокрема, у своїй позовній заяві (а.с. 2) вказала позивач, у судовому засіданні ствердила свідок ОСОБА_5 співмешканка відповідача ОСОБА_3 Остання суду пояснила, що з березня 2010 року вона проживає у своєму будинку в с. Жван однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3, і що за цей час він не припиняв подружні стосунки з нею і не відновлював їх із ОСОБА_1 Крім того, рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 серпня 2010 року (а.с. 72) на підставі пояснень сторін та довідки Жванської сільської ради № 326 від 19.08.2010 року також встановлено, що сторони з грудня 2009 року не проживають разом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, або встановлені судовим рішенням у цивільній справі, не підлягають доказуванню.

Допитана судом як свідок співмешканка відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 суду пояснила, що з березня 2010 року проживає з ним однією сімєю. У неї давно були плани придбати автомобіль «Нива», а тому у квітні 2010 року придбала його у ОСОБА_7 за свої власні кошти, заплативши 4500 доларів США. Оскільки вона планує і далі жити з ОСОБА_3 однією сімєю, і саме він має користуватися автомобілем, вона прийняла рішення зареєструвати його на ОСОБА_3

- 2 -

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що у березні 2010 року ОСОБА_3, з яким він тривалий час товаришує, познайомив його зі своєю новою дружиною ОСОБА_5 При цьому розповів, що знайомий з нею уже рік, з грудня 2009 року остаточно залишив свою першу дружину ОСОБА_1. Він у відповідь розповів, що має бажання придбати собі новий автомобіль, а «Ниву»продати. Через декілька днів ОСОБА_3 почав до нього дзвонити з проханням продати автомобіль «Нива»саме його дружині ОСОБА_5, оскільки він їй дуже сподобався. В кінці квітня 2010 року ОСОБА_3 з Галею приїхали до нього додому, ОСОБА_5 розрахувалася з ним, заплативши зі свого гаманця чотири з половиною тисячі доларів США. Тоді ж вони уклали біржову угоду і зняли автомобіль з обліку.

Отже, з пояснень сторін в судовому засіданні, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а також наданої позивачем копії облікової картки приватного транспортного засобу (а.с. 52) слідує, що автомобіль ВАЗ-21213, 2001 року випуску (попередній державний номерний знак НОМЕР_2) придбаний уже після фактичного припинення шлюбних відносин із ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що після фактичного припинення у грудні 2009 року шлюбних відносин між сторонами у цій справі спільне майно ними не придбавалося.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України (постанова № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя), якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Отже, поділу підлягає лише придбаний під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таке передбачено ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України.

Автомобіль є річчю неподільною, а відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди керуються положеннями частин 4 і 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та обовязкового попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

З довідки керівника апарату Мурованокуриловецького районного суду № 2-9/11 від 11 січня 2011 року та пояснень сторін, в тому числі позивача, в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з вимогою про залишення у її власності автомобіля та присудження відповідачу 16375 гривень половини вартості автомобіля не вносила на депозитний рахунок суду таку суму.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 50 (пятдесят) відсотків кожному ідеальної частки автомобіля ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 без його реального поділу.

Автомобіль ВАЗ-210700-20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 і залишити у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити через його безпідставність.

На рішення протягом десяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ____________________