АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 45 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Колективне садове товариство "Рудана", про усунення перешкод у здійсненні права власності і відшкодування спричиненої моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Криворізької районної державної адміністрації, Колективного садового товариства "Рудана" про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності і відшкодування спричиненої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка № 110 площею 0,0817 га., розташована в колективному садовому товаристві «Рудана» (далі КСТ «Рудана») за адресою Дніпропетровська область Криворізький район Гейківська сільська рада, до приватизації земельної ділянки на підставі її заяви в лютому 2008 року її було прийнято у члени КСТ «Рудана» і передано їй зазначену земельну ділянку, після чого вона сплатила заборгованість по внескам, завезла туди свої речі, садовий інвентар та будівельні матеріали для ремонту будівель, які розташовані на земельній ділянці. У серпні 2010 року відповідач повідомив їй що він є користувачем цієї земельної ділянки та будинок, розташований на ній його власність, а згодом відповідач, змінив замки та повідомив її, що вона цю земельну ділянку не отримає. Тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд, усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на належну їй земельну ділянку № 110, площею 0,0817 га. розташовану в КСТ «Рудана» за адресою Дніпропетровська область Криворізький район Гейківська сільська рада шляхом примусового виселення відповідача з неї, а саме: зобовязати ОСОБА_3 припинити володіння, користування та розпорядження її земельною ділянкою, зняти встановлені ним замки на воротах огорожі, на незавершеному будівництвом садовому будинку та сараю та не чинити їй перешкоди в користуванні вищезазначеним майном, яке знаходиться на належній їй земельній ділянці, а також не заходити та не перебувати на території земельної ділянки. Стягнути з відповідача на її користь компенсацію за спричинену їй моральну шкоду в розмірі 25000 грн., яка полягає в протиправному позбавленні її права володіння та користування належною їй земельною ділянкою.

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та просив визнати недійсним та скасувати Державний акт на земельну ділянку площею 0,0817 га. № 110 в КСТ «Рудана» на імя ОСОБА_2 серії ЯИ № 466678, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 74 на її імя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 1998 році рішенням Правління КСТ «Рудана» він був прийнятий у члени товариства та спірна земельна ділянка була виділена йому у безстрокове користування, він побудував на ній будинок, посадив дерева та сплачував членські внески. Потім по сімейним обставинам він деякий час не користувався земельною ділянкою, а на початку серпня дізнався, що вказана земельна ділянка приватизована і власником стала ОСОБА_2

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні її позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги задоволені в повному обсязі, визнано недійсним та скасовано Державний акт серії ЯИ № 466678 про право власності на земельну ділянку № 110 на імя ОСОБА_2, яка розташована на земельній ділянці КСТ «Рудана» в Криворізькому районі Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог та відмову у зустрічному позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд розглянув зустрічний позов з порушенням правил підвідомчості, оскільки вимоги були заявлені відносно правомірності видачі державного акту на земельну ділянку, який був виданий Криворізькою районною державної адміністрацією і яка є субєктом владних повноважень. Також, судом не взято до уваги, що вона на законних підставах була прийнята в члени садівничого товариства та не звернув увагу, що позивач у судовому засіданні підтвердив той факт, що йому було відомо про виключення його із членів КСТ «Рудана».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту серії ДПКВ № 000105 колективному садовому товариству «Рудана» в колективну власність надана земельна ділянка розміром 31,6 га. в межах згідно плану.

У списках членів колективного садового товариства під номером 110, користувачем земельної ділянки є ОСОБА_3

ОСОБА_3 як користувач земельної ділянки № 110, будучи членом КСТ, на земельній ділянці побудував садовий будиночок, висадив фруктові дерева, кущі. В подальшому ОСОБА_3 тимчасово деякий час не користувався земельною ділянкою і будиночком, членські внески не сплачував.

В лютому 2008 року ОСОБА_2 звернулася до колишнього голови правління КСТ «Рудана» ОСОБА_5 з проханням прийняти її в члени товариства з зобовязанням погасити заборгованність колишнього члена товариства.

Без будь-якого рішення про прийняття ОСОБА_2 в члени КСТ, вона в лютому 2010 року, приватизувала земельну ділянку, надану їй в користування, на підставі розпорядження голови Криворізької державної районної адміністрації за № 743-р від 26.10.2009 року, отримавши Державний акт серії ЯН № 466678 від 02.02.2010 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га. відповідно до плану меж земельної ділянки.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у здійснення права власності та відшкодування моральної шкоди і задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, пославшись на положення ст. ст. 35, 116,118, 145 Земельного Кодексу України, ст. ст. 378, 387, 393 Цивільного Кодексу України, дійшов висновку про те, що Державний акт, виданий Криворізькою районною державною адміністрацією 02.02.2010 року, видано ОСОБА_2 з порушенням чинного законодавства, оскільки земельна ділянка площею 31,6 га., яка розташована на території Гейківської сільської ради, була передана КСТ «Рудана» ВО «Кривбасруда» у колективну власність, тому положення ст. ст.35, 118 Земельного Кодексу України не поширюється на членів цього товариства стосовно безоплатної приватизації їм земельних ділянок для садівництва, так як дана земельна ділянка перебуває у власності КСТ, а не в державній або комунальній власності; доказів того, що ОСОБА_3 був позбавлений членства в КСТ «Рудана» або того що в нього була будь-яким рішенням вилучена земельна ділянка не встановлено, тому Державний акт є недійсним і підлягає скасуванню.

Однак з такими висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Як убачається із зустрічної позовної заяви, ОСОБА_3 просив визнати недійсним та скасувати Державний акт на підставі ст. ст. 15, 16, ч.1 ст.203 ЦК України, якими передбачено, відповідно, право на захист цивільних прав та інтересів, способи захисту цивільних прав та інтересів, загальні положення, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Суд першої інстанції, визнаючи Державний акт недійсним, не звернув уваги на те, що Державний акт на земельну ділянку є документом, яким підтверджено право ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку і який за своїм змістом не є правочином, відповідно його не можна визнавати недійсним за правилами надійності правочинів, які містяться в § 2 глави 16 підрозділу 3 ЦК України.

Судом також не звернуто уваги та не надано юридичної оцінки тій обставині, що спірну земельну ділянку ОСОБА_2 було приватизовано на підставі розпорядження № 743-р, від 26.10.2009 року голови Криворізької районної державної адміністрації щодо якого ОСОБА_3 в установленому законом порядку, не заявлялися позовні вимоги про визнання розпорядження незаконним чи протиправним.

Суд помилково при вирішенні спору застосував ч.5 ст.116, 145 Земельного Кодексу України, ст. ст. 387, 393 ЦК України, враховуючи наступне.

Статтею 116 Земельного Кодексу України передбачено підстави набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених законом.

Спірна ж земельна ділянка, перебувала у колективній власності садового товариства «Рудана».

Суд вважає, що з урахуванням того, що не було будь-якого рішення щодо вилучення (викупу) у ОСОБА_3 земельної ділянки, Державний акт на земельну ділянку є недійсним, однак судом при цьому не враховано положення ст. 125 Земельного Кодексу України, згідно якої право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Такого документа ОСОБА_3 не має.

Стаття 145 Земельного Кодексу України передбачає відчуження власником земельної ділянки протягом року з моменту переходу права власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності та примусове відчуження за рішенням суду у разі не відчуження власником земельної ділянки протягом встановленого ч.1 цієї статті строку.

Статтями 387, 393 ЦК України передбачено, відповідно, право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання незаконним правового акта, що порушує право власності.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_3 не був власником спірної земельної ділянки.

З огляду на вищевказане судом першої інстанції, на думку колегії суддів, при вирішенні спірних правовідносин застосовано норми матеріального права, які застосуванню не підлягають.

Як убачається із Державного акта, на земельну ділянку, власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2

Частиною 1 ст.153 Земельного Кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Факт перешкод власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном земельною ділянкою з боку ОСОБА_3 підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_2, ставлячи питання про усунення перешкод у здійсненні нею права власності на належну їй земельну ділянку, посилається на ст. ст. 387, 391 ЦК України.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Тобто у цій статті йде мова про право власника на віндикаційний позов. Вимоги власника щодо усунення порушень права власності, які не повязані з володінням (ст. 391 ЦК України) негаторний позов. Негаторний позов це позадоговірні вимоги власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та (або) розпорядження майном. Перешкодою у здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав.

Оскільки позивачем не ставиться питання про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, колегія суддів вважає, що нею фактично заявлено негаторний позов, який підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зобовязання ОСОБА_3 зняти встановлені ним замки на воротах огорожі земельної ділянки, не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, не заходити та не перебувати на території земельної ділянки.

У решті цього позову слід відмовити, оскільки Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України не передбачено примусове виселення із земельної ділянки, незавершений будівництвом садовий будиночок та сараї, які знаходяться на спірній земельній ділянці, ОСОБА_2 не належать, оскільки є самочинним будівництвом ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 ставлячи питання про зобовязання ОСОБА_3 не чинити їй перешкод в користуванні належним їй рухомим та нерухомим майном, яке знаходиться на поверхні її земельної ділянки, не вказала, яке рухоме та нерухоме майно знаходиться на поверхні земельної ділянки як і не надала доказів на підтвердження належності цього майна їй на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що неправомірними діями ОСОБА_3, які полягають в перешкоді ОСОБА_2 здійснювати права користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, внаслідок чого вона змушена здійснювати захист своїх прав, що негативно позначилося на стані її здоровя, що підтверджено документами про перебування її на лікуванні у вересні 2010 року, вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя тощо, завдано моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів з урахуванням обставин справи, розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті цього позову слід відмовити.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, з ухваленням, відповідно до п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та про відмову в зустрічному позові ОСОБА_3

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені в судах першої та апеляційної інстанцій: 237,75 грн. по сплаті судового збору; 240,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування належною їй на праві власності земельною ділянкою за № 110 площею 0,0817 га. розташованою в колективному садовому товаристві «Рудана» за адресою Гейківська сільська рада, Криворізький район, Дніпропетровська область, зобовязавши ОСОБА_3 зняти встановлені ним замки на воротах огорожі земельної ділянки, не чинити перешкоди власнику в користуванні земельною ділянкою, не заходити і не перебувати на території земельної ділянки, належної на праві приватної власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені в судах першої та апеляційної інстанцій: 237,75 грн. по сплаті судового збору; 240,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Криворізької районної державної адміністрації, колективного садового товариства «Рудана» про визнання недійсним та скасування державного акту серії ЯН № 466678 про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку № 110 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: