АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія - 27 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач Остапенко В.О.
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Зубакової В.П., Неклеси В.І.

при секретарі - Горбачевській І.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2002 року Комерційний банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернувся до суду з позовом до ТОВ «Версаль», ПП «Маршрут», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №76-К-99 від 30.09.1999 року в сумі 51 841,51 грн.

Після неодноразових уточнень позовних вимог позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 шкоду завдану порушенням зобовязання за договором поруки №76-п-99 від 30.11.1999 року та №76-п-99 від 06.10.1999 року у розмірі 33 182,99 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість внаслідок порушення зобовязання за договором поруки в сумі 33 182,99 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального закону.

Так, судом неодноразово відкладався розгляд справи, що призвело до порушення прав відповідачів; позивач постійно уточнював та змінював позовні вимоги, а суд не давав часу для ознайомлення з уточненими позовними заявами та надання пояснень по ним.

Рішення суду не містить жодного посилання на докази, а висновок суду про те, що відповідачі не визнали позов та пояснили, що зобовязання перед банком повністю виконали, не відповідає дійсності, оскільки пояснень по справі відповідачі не давали.

Крім того, ОСОБА_2 підписував договір поруки лише на суму 37 674,47 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.528 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства .

Судом встановлено, що 30 вересня 1999 року між КБ «Фінанси і кредит», яке вподальшому перейменовано на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПП «Маршрут» укладено кредитний договір № 76-к-99 згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 11 980,87 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 60% річних строком не пізніше 29 вересня 2000 року (т.1 а.с. 15-16).

За умовами кредитного договору, ПП «Маршрут» зобов'язався своєчасно повернути банку суму кредитних коштів, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом щомісячно з «22» по «25» число місяця.

В подальшому між Банком та ПП «Маршрут» було укладено додаткові угоди від 30.09.1999р., 06.10.1999р та 28.06.2000р., якими в різний період було внесено зміни до кредитного договору щодо суми кредитних коштів, розміру відсотків та порядку погашення кредиту (т. 1 а.с. 17 - 19).

В забезпечення виконання зобовязань ПП «Маршрут» за вказаним кредитним договором укладено договори поруки від 06.10.1999 року між КБ «Фінанси і кредит», яке вподальшому перейменовано на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 (т.1 а.с. 25,26).

Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, банк має право предявити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобовязаний виконати шляхом сплати суми заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ПП «Маршрут» не виконував умови договору в повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, задовольнив позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання основного зобовязання сторонами визначено 29 вересня 2000 року, а вимогу про виконання забезпеченого зобовязання було направлено Банком поручителям ОСОБА_2 - 30.10.2000р. та ОСОБА_3 10.11.2000р. (т.1 а.с. 29-30), тобто в межах строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України.

Не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 підписував договір поруки лише на суму 37 674,47 грн., оскільки судом втягнуто заборгованість в сумі 33 182,99 грн., що не перевищує зобовязань, взятих на себе останнім згідно договору поруки.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки такі порушення не привели до неправильного вирішення спору, а відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано можливість висловити свої заперечення та доводи в суді апеляційної інстанції.

Доводи відповідача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції про те, що згідно ч.1 ст. 559 ЦК України вважається припиненою, оскільки він не давав згоду на укладення додаткової угоди №1 від 26 жовтня 2000 року до кредитної угоди №67-к-99 від 30.09.1999 року, якою п. 1.1. кредитної угоди викладено в наступній редакції : «сплачу відсотки за користування кредитом у розмірі 50% річних», оскільки в редакції кредитної угоди №67-к-99 від 30.09.1999 року цей пункт визначено наступним чином: «сплачу відсотки за користування кредитом у розмірі 60% річних» (т.1 а.с. 7), тобто додатковою угодою зменшено обсяг відповідальності боржника та, як наслідок, поручителя, а ч.1 ст. 559 ЦК України передбачено припинення поруки у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування рішення.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.