Справа № 2-129/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2011 року м.Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

- головуючого - судді Криворученка Д.П.,

- секретарі Ребус С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Городнянської районної санітарно-епідеміологічної станції (надалі районна СЕС) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 28.12.2010 року позивача згідно наказу виконуючого обовязки головного санітарного лікаря районної СЕС звільнено з посади лікаря-гігієніста по комунальній гігієні, однак тільки 27.01.2011 року було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки. Посилаючись на положення статей 116, 117 КЗпП України, позивач просить витребувати у сторони відповідача довідку про розмір його середнього заробітку та стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, просив його задовольнити, виклав факти зазначені в позовній заяві, крім того додав, що 27.12.2010 року подав заяву на звільнення за ст.38 КЗпП України з 28.12.2010 року і в цей день ще працював. Заробітну плату за грудень 2010 року отримав 25 чи 26 грудня. Трудову книжку отримав 28.12.2010 року в обласній СЕС, з наказом про звільнення ознайомлений у той же день. Рахує, що саме з вини роботодавця своєчасно не отримав повного розрахунку при звільненні.

Представники відповідача у судовому засіданні заявлений позов не визнали, надали письмові заперечення, які зводяться до того, що провести виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки не було можливості. Документи на виплату заробітної плати, у відповідності до вказівки районного казначейства, були подані до 24.12.2010 року і позивач отримав зарплату включно до 31.12.2010 року. ОСОБА_1 не попереджав про намір звільнитися і 28.12.2010 року, тобто в день звільнення, коштів на рахунку СЕС не було, бюджетний рік було закрито. Наказом №46 від 28.12.2010 року була нарахована компенсація позивачу за невикористані дні відпустки та утримана заробітна плата за 3 дні грудня місяця 2010 року (29-31.12.10 р.). Компенсація в розмірі 286,54 грн була зареєстрована в УДК та виплачена позивачу 27.01.2011 року. Якби ОСОБА_1 повідомив до 23.12.2010 року про наміри звільнення, то заробітна плата та компенсація була виплачена у грудні минулого року.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Дослідженням трудової книжки серії «БТ-І» №3725396 встановлено, що позивач з 12.09.1984 року по 28.12.2010 року працював у Городнянській районній СЕС. /а.с.5-7/

27.12.2010 року ОСОБА_1 подав заяву на звільнення з 28.12.2010 року на підставі ст.38 КЗпП України. /а.с.23/

Стороною відповідача 28.12.2010 року видано наказ №46 про звільнення ОСОБА_1 з 28.12.2010 року з посади лікаря-гігієніста по комунальній гігієні за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію за вислугою років. Наказом передбачено компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки. Ознайомлення позивача з наказом відбулося 28.12.2010 року. /а.с.4, 22/

З довідки №253 від 10.03.2011 р. районної СЕС вбачається, що компенсацію в розмірі 286,54 грн за не відбуту частину відпустки ОСОБА_1 отримав у січні 2011 року. /а.с.25/

Обставина фактичної виплати 27.01.2010 року позивачу компенсації за невикористані дні відпустки не оспорюється сторонами, визнана ними, а тому згідно приписів ч.1 ст.61 ЦПК України звільнена від доказування.

Відповідно до реєстраційної картки Городнянська районна СЕС є розпорядником (одержувачем) бюджетних коштів. /а.с.14/

З листа начальника Управління Державного казначейства у Городнянському районі Головного управління Державного казначейства України у Чернігівській області від 01.03.2011 року встановлено, що тимчасовий кошторис та відкриті асигнування на виконання програм загального фонду державного бюджету, відповідно до кошторису розпорядника бюджетних коштів у січні 2011 року по КПК 2301250, надійшли до управління Державного казначейства у Городнянському районі 19.01.2011 року. 28.12.2010 року на рахунку розпорядника районної СЕС, по КПК 2301250, відповідно до кошторису розпорядника бюджетних коштів, не було. /а.с.13/

Відповідно до приписів статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір

підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п.20 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Даючи правову оцінку і провівши аналіз доказам наданими сторонами, враховуючи вимоги описаного вище законодавства суд дійшов висновку, що відсутня вина Городнянської районної СЕС у проведенні остаточного розрахунку з позивачем не в день звільнення, оскільки у сторони відповідача на день звільнення 28.12.2010 року були відсутні відкриті асигнування по загальному фонду державного бюджету, у звязку з закриттям бюджетного року, а тому районна СЕС з обєктивних причин здійснила виплату грошової компенсації тільки 27.01.2011 року.

Під час судового засідання позивач не надав суду допустимих та належних доказів, що свідчать про наявність вини сторони відповідача у не виплаті йому своєчасно компенсації за не відбуту частину відпустки.

Документально підтверджується неможливість, після закриття бюджетного року, районної СЕС не тільки виплатити позивачу компенсацію, а і утримати з нього надмірно виплачену заробітну плату в розмірі 185,16 грн за три дні грудня 2010 року.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.116-117, 232-233 КЗпП України, й у відповідності до ст.ст.10, 11, 61, 88, 209, 212, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Городнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д. П. Криворученко

у задоволенні позову відмовлено повністю