АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 5 ( 3 ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Неклеси В.І., Турік В.П.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 Кривий Ріг» - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 Кривий Ріг» про стягнення заробітної плати за час простою; виплату середньої заробітної плати за два тижні після переведення на більш легку, але менш оплачувану роботу; компенсації за затримку виплати середньої заробітної плати за два тижні з моменту переведення на більш легку, але менш оплачувану роботу; зміну формулювання запису в трудовій книжці при переведенні на більш легку роботу; стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства ОСОБА_7 Кривий Ріг» / далі ВАТ «ОСОБА_7 Кривий Ріг»/ про визнання розпорядження про переведення та запису в трудовій книжці про переведення недійсними, зміну формулювання про переведення на легшу роботу та стягнення невиплачених сум заробітної плати. У подальшому позивач неодноразово змінював та доповнював позовні вимоги. Остаточно просив визнати розпорядження про переведення недійсним; стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за простій не з вини працівника за період з 15.05.2007. по 31.05.2007. у розмірі 100% його тарифної ставки по 5-тому розряду вальцювальника у розмірі 577 грн. 03 коп.; стягнути з відповідача заробітну плату за два тижні після переведення на більш легку, але менш оплачувану роботу за період з 01.06.2007. по 14.06.2007. у розмірі 443 грн.56 коп. та компенсацію за затримку виплати середньої заробітної плати за зазначений період у розмірі 199 грн. 60 коп.; стягнути моральну шкоду у сумі 11995 грн. та судові витрати; зобов,язати відповідача внести до трудової книжки позивача такі зміни та доповнення:

зробити запис за номером 15 /графа/ в графі №3: «Записи під номерами 12.12 «ВА»,13 запис без номеру та 14 вважати недійсними;

зробити запис під №16 /графа 1/ в графі 3 запис /штамп/ про перейменування підприємства;

зробити запис за № 17 /графа 1/, а графу 3 викласти в такій редакції: «Переведений за станом здоров,я на більш легку низькооплачувану роботу охоронцем турбази «Мар,янівка» управління житлово-комунального господарства з збереженням попереднього середнього заробітку на протязі двох тижнів з моменту переводу на підставі ч.2 ст.170 КЗпП України;

зобов,язати відповідача внести доповнення до розпорядчої частини розпорядження № 203 від 31.05.2007.такого змісту : «Переведений за станом здоров.я на більш легку низькооплачувану роботу охоронцем турбази «Мар,янівка» управління житлово-комунального господарства з збереженням попереднього середнього заробітку на протязі двох тижнів з моменту переводу на підставі ч.2 ст.170 КЗпП України.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства.

Вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що відповідач у порушення ст. 172 КЗпП України та п.5.15 Колективного договору між трудовим колективом та власником ВАТ «ОСОБА_7 Стіл Кривий Ріг» на 2007-2008 роки, в період з 15.05.2007 по 31.05.2007. не забезпечив його роботою, яка би відповідала рекомендаціям МСЕК, тому останній повинен оплатити йому зазначений період як за простій не з вини працівника, що згідно п. 2.15 колективного договору складає 100% тарифної ставки встановленого розряду, тобто ця сума повинна скласти 577 грн. 03 коп..

Вирішуючи спір, суд не надав належної оцінки порушенням відповідачем положень ч.2 ст.170 КЗпП України, оскільки останній своєчасно не виплатив ОСОБА_2 середній заробіток за два тижні з моменту переведення його на більш легку та менш оплачувану роботу; в порушення положень «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» зробив неправильні записи до його трудової книжки.

Суд дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки порушенням норм трудового законодавства відповідач спричинив йому моральну шкоду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 05.07.1991. працював слюсарем-ремонтником сортопрокатного цеху №2 ВАТ «ОСОБА_5 Кривий Ріг». Згідно висновку МСЕК 25 квітня 2007 року йому встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. МСЕК надано рекомендації про умови та характер праці, зазначено протипоказання позивачу важкої праці, довгої ходи, вимушеної пози та переохолодження. У зв,язку з захворюванням та рекомендаціями МСЕК 15 травня 2007 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою про перевід його на іншу роботу.

Розпорядженням за № 203 від 31 травня 2007 року позивач був переведений на більш легку роботу та з 01 червня 2007 року приступив до виконання трудових обов,язків за новим місцем роботи.

Вважаючи, що відповідач не в повному обсязі виплатив йому заробітну плату та неправильно вніс записи до трудової книжки, звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

З 01 квітня 1998 року підприємство було перейменовано на КДЗ «Криворіжстальпрокат», у зв,язку з чим у трудовій книжці позивача зроблено запис про перевід на підставі розпорядження № 747; з 01 квітня 1999 року підприємство було реорганізовано шляхом приєднання до КДГМК «Криворіжсталь» за наказом Мінпромполітики України №69 від 23.02.1999. Згідно запису № 12 у трудовій книжці позивача , останнього переведено в УЖКГ сторожем на підставі наказу № 203 від 31.05.2007. В примітках до запису 313 від 01.06.2007. зазначено, що запис № 12 вважати недійсним. На підставі того ж наказу /зап.313/ позивача переведено на більш легку роботу сторожем в УЖКГ згідно ст. 170 КЗпП України. Крім того, в трудовій книжці позивача міститься запис №14 від 01.06.2007., внесений на підставі наказу № 203 від 31.05.2007. про переведення на більш легку роботу сторожем в УЖКГ згідно ст. 170 КЗпПУ.

Із зави позивача від 24.05.2007. вбачається, що він просив перевести його сторожем турбази «Мар,янівка» УЖКГ. На підставі розпорядження /наказу/ від 31.05.2007. з 01.06.2007. його було переведено сторожем турбази.

Розпорядженням №519 від 22.05.2009. «про внесення доповнення до розпорядження №203 від 31.05.2007.» встановлено, що в наказі № 203 про переведення позивача доповнено строку «підстава» словами « виписка із акту огляду профпатологічної МСЕК, ст. 170 КЗпПУ»; з яким позивача ознайомлено 27.05.2009., що підтверджується його підписом.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання неправильними записів № 12,13,14 у трудовій книжці про переведення позивача на іншу роботу, суд обґрунтовано послався на те, що запис № 12 трудової книжки анульовано записом №13; записи № 13 та № 14 зроблені у відповідності до наказів № 203 від 31.05.2007. і № 519 від 22.05.2009., а також вони містять посилання на ст. 170 КЗпПУ. Тому доводи апеляційної скарги про те, що зазначені записи у трудовій книжці позивача не відповідають положенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» є безпідставними. Позивач безпідставно посилається в апеляційній скарзі на те, що суд не розглянув його позовні вимоги в частині неправильності записів у трудовій книжці.

Суд також дійшов правильного висновку про відмову позивачу в стягненні доплати до його середнього заробітку до переводу на іншу роботу та компенсації у зв,язку з порушенням терміну виплати заробітної плати, оскільки такі доплати були зроблені відповідачем 12.02.2009. та 25.05.2009., чого він не заперечує.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав доказів спричинення йому моральної шкоди..

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення 100% тарифної ставки по 5-му розряду у зв,язку з простоєм не з вини працівника за період з 15.05.2007. по 31.05.2007.

Відповідно до положень ст. 170 КЗпПУ працівників, які потребують за станом здоров,я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Згідно ст. 34 та 113 КЗпП України простоєм є призупинення роботи, викликане, зокрема, відсутністю організаційних умов для виконання роботи.

Як пояснив в засіданні колегії суддів позивач, він кожну робочу зміну знаходився на робочому місці, але не працював, так як його до роботи не допускало керівництво цеху. Він своєчасно звернувся до відповідача з заявою про переведення на іншу роботу, однак останній не забезпечив його роботою, яка би відповідала рекомендаціям МСЕК. Більше того, робота сторожем турбази, яка була запропонована ОСОБА_2 24 травня 2007 року і з якою він погодився, була вакантна і станом на 15 травня 2007 року, чого не заперечував представник відповідача в засіданні колегії суддів.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач в період з 15 по 31 травня 2007 року не працював не з його вини, а з вини відповідача, який не зміг організувати йому умови для виконання роботи згідно рекомендацій МСЕК.

Відповідно до ч.1 ст. 113 КЗпП України та п.5.15 Колективного договору між трудовим колективом та власником ВАТ «ОСОБА_7 Стіл Кривий Ріг» на 2007-2008 роки, період з 15.05.2007 по 31.05.2007. відповідач повинен оплатити ОСОБА_2 як за простій не з вини працівника, що згідно п. 2.15 колективного договору складає 100% тарифної ставки встановленого розряду, тобто ця сума повинна скласти 577 грн. 03 коп., виходячи із тарифної ставки позивача в сумі 7 грн. 16 коп. на годину та 80 годин робочого часу.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до положень п.п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення коштів за період з 15 травня 2007 року по 31 травня 2007 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОСОБА_5 Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 577 грн. 03 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: