Справа № 2-71/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі при секретарі Сивоконь А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування позикою та судових витрат;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2010 року між ними було укладено договір позики, оформлений у вигляді розписки, за яким відповідачка позичила у нього 5000 доларів США під 10 % від суми займу за кожен місяць користування коштами строком до 11.08.2010 року. Але взяті на себе зобовязання ОСОБА_2 не виконала, що станом на 11.08.2010 року створило заборгованість в сумі 6120 доларів США. Таким чином, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Заочним рішенням Лебединського райсуду від 11.11.2010 року вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на його користь суму боргу, що дорівнює 48531,60 грн. та судові втирати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну сумі 605,31 грн. При цьому позивач зазначає, що залишилися невідшкодованими кошти на оплату послуг юристів-спеціалістів в сумі 3000 грн., які надавалися йому по вказаній справі згідно договору послуг та проценти за користування позикою в розмірі 10 % від суми займу за кожен місяць користування коштами, що за період з 17.05.2010 року по 27.12.2010 року становить 27715,90 грн. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказані кошти та судові витрати, понесені по даній справі, а саме зі сплати судового збору в сумі 307,16 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього позивач просив стягнути на його користь 31143,06 грн.

В судове засідання позивач не зявився, в наданій заяві свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання також не зявилася, в наданій заяві проти задоволення позову заперечила, вказавши, що між нею та ОСОБА_1 мала місце боргова розписка, а не договір займу, який повинен бути нотаріально посвідчений, а тому позивач не має права ставити питання щодо стягнення з неї процентів. Також вважає, що розрахунок по заборгованості зі сплати процентів, зроблений позивачем, не відповідає вимогам чинного законодавства. В частині стягнення коштів на правову допомогу вказала, що квитанція про сплату даних котів датована 25.11.2010 року, тобто після ухвалення рішення суду, а особа, яка вказана в договорі про надання правової допомоги, немає ніякого відношення до справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що правовідносини між сторонами виникли з договору позики, а позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

11.11.2010 року Лебединським райсудом була розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 13-14).

При ухваленні рішення суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у формі розписки в розмірі 48531,60 грн. а також судові витрати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 605,31 грн.

При цьому, судом встановлено, що між сторонами мали місце правовідносини щодо укладання договору позики від 17.05.2010 року, оформленої у вигляді розписки. У відповідності до умов даного договору, за час його дії (з 17.05.2010 року по 11.08.2010 року) відповідачка повинна була сплатити на користь позивача 6500 доларів США з яких: 5000 доларів США борг по розписці; 1500 доларів США - проценти від суми займу за кожен місяць користування коштами. Фактично станом на 11.08.2010 року сплачено 380 доларів США як заборгованість по процентам. Тому заборгованість відповідачки на час ухвалення рішення складала 6120 доларів США, що відповідно офіційного курсу - 7,93 грн. за 1 долар США дорівнює 48531,60 грн.

Таким чином встановлено, що проценти за користування позикою в період з 17.05.2010 року по 11.08.2010 року в сумі 380 доларів США сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в добровільному порядку, а решта 1120 доларів США стягнуті за судовим рішенням, а тому дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки були предметом розгляду по іншій справі.

При цьому, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що на його користь підлягають стягненню проценти в розмірі 10 % від суми займу за кожен місяць користування коштами за вказаним договором за період з 12.08.2010 року по 27.12.2010 року по гарантійному зобовязанню про сплату прострочених процентів (а.с. 16), яке написала відповідачка 09.07.2010 року, оскільки даний документ містить зобовязання ОСОБА_2 про сплату уже існуючих, станом на 09.07.2010 року, прострочених процентів, які вона зобовязалася повернути в строк до 19.07.2010 року. Розмір, порядок, строки та інші умови одержання процентів за користування позикою, які повинні сплачуватись ОСОБА_2 надалі, в даному гарантійному зобовязанні відсутні. Тому в цій частині діє домовленість, визначена між сторонами договором позики від 17.05.2010 року, де кінцевою датою нарахування процентів є саме 11.08.2010 року.

В частині стягнення з відповідачки коштів на правову допомогу в сумі 3000 грн. суд вважає, що дані вимоги ОСОБА_1 заявлені необґрунтовано, оскільки повинні були розглядатися у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, рішення по якій ухвалене Лебединським райсудом 11.11.2010 року, або шляхом постановлення у тій же справі додаткового рішення в порядку ст. 220 ЦПК України. Тому дані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору в сумі 307,16 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. суд вважає необхідним відмовити в силу вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 57, 79-81, 84, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 536, 625, 1048, 1050 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

В задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування позикою та судових витрат відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.