АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 46 (1У) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі Євтодій К.С.

за участю : позивача ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, Саксаганського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, третя особа- відділ опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про визнання родинних відносин та спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2010 року ОСОБА_2, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, Саксаганського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, про визнання родинних відносин та спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2003 року вона знайома з ОСОБА_9., який на той час мешкав в м. Києві та перебував в м. Кривому Розі у відрядженні в звязку з службовими обовязками. Із цього часу у них склалися приятельські стосунки, які із часом переросли в більш близькі відносини. За спільною згодою вони вирішили в 2004 році створити нову сімю, стали спільно мешкати. 16.02.2005 року у неї та ОСОБА_9 народилася спільна дочка ОСОБА_6 В 2005 році після народження дитини, позивач та ОСОБА_9 вирішили побудувати будинок у

Києво - Святошинському районі м. Києва, селі Крюковщина на земельній ділянці, що належала ОСОБА_9. У звязку з цим, позивач провела відчуження належного їй нерухомого майна та вилучені кошти вклала в будівництво. 12 жовтня 2009 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Діючи в інтересах дитини- Жукової А.О., позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, вимушена, також, звернутися до суду про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу у звязку з тим, що має право, відповідно до ст. 74 СК України, на частку спільного майна, що набуте за час їх спільного проживання. У звязку із чим позивач просить суд: визнати родинні відносини та спільне проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, починаючи з 2004 року по час смерті ОСОБА_9В .

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року позов ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю, як чоловіка та дружини, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.10.2009 року та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без шлюбу у період з 15.02.2005 року по 12.10.2009 року. В інших вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття ухвали про закриття провадження по справі, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. А саме: вважає, що при прийнятті справи до провадження, суддею порушено правила підсудності, оскільки справа повинна була розглядатись за місцем розташування майна померлого ОСОБА_9 та за місцем відкриття спадщини у м. Києві.

Судом не взято до уваги, що 23.06.2010 року Соломянським районним судом м. Києва прийнято рішення, яким встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року, однією сімєю та перебування їх у фактичних шлюбних відносинах в період з 16.02.2005 року по 12.10.2009 року. Судом не взято до уваги пояснення відповідачів, які підтвердили факт проживання однією сімєю ОСОБА_9 із ОСОБА_4 по вул. Кавказькій, 11-132 в м. Києві. Вважають, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на поясненнях позивача, які не підтверджено доказами.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В свідоцтві про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком дитини записано ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 зверталася до Соломянського районного суду м. Києва з позовом про встановлення фактичних шлюбних відносин, визнання права власності на майно.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року, позов задоволено частково. Встановлено факт проживання відповідача ОСОБА_4 з ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року однією сімєю та перебування їх у фактичних шлюбних відносинах у період з 16.02.2005 року по 12 жовтня 2009 року. Визнано за відповідачем ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину гаражного боксу № 6 в гаражно- будівельному кооперативі «Залізничник» площею 28.20 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64. Визнано за відповідачем ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в селі Крюковщина, Києво Святошинського району Київської області по вулиці І. Франка, 17.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року, рішення Соломянського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року в частині встановлення факту проживання відповідача ОСОБА_4 з ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року однією сімєю та перебування їх у фактичних шлюбних відносинах з 16.02.2005 року по 12 жовтня 2009 року скасовано і у задоволенні вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Згідно мотивувальної частини рішення апеляційного суду, відповідачу ОСОБА_4 відмовлено в задоволені цих позовних вимог, оскільки наявний спір про право, у звязку з чим, питання про встановлення факту повинні вирішуватися одночасно з вирішенням спору про право, однак, такі вимоги ОСОБА_4 не заявлялися і не були предметом судового розгляду.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сімєю, як чоловіка та дружини, з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.10.2009 року, без шлюбу у період з 15.02.2005 року по 12.10.2009 року, з метою реалізації свого права на частку у спільному з померлим ОСОБА_9, майні.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не надала суду переконливих доказів на підтвердження факту проживання однією сімєю, як чоловіка та дружини, з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.10.2009 року, без шлюбу у період з 15.02.2005 року по 12.10.2009 року.

Натомість, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження заперечень позову, які позивачем ОСОБА_2 не спростовані належними доказами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9, згідно довідки № 816 від 21.10.2009 року, у період з 26.07.1999 року по 12.10.2009 року працював в ЗАТ «ОСОБА_10Ес.Ем.» в м. Києві та обіймав посаду провідного інженера сектору аудиту інсталяційних робіт відділу аудиту будівельних та інсталяційних робіт департаменту підтримки будівництва та аудиту управління розвитку та супроводу інфраструктури. Характер роботи ОСОБА_9 був пов'язаний з постійними довгостроковими відрядженнями в межах України. Звільнений з посади у звязку зі смертю.(том 2 а.с. 81).

Згідно довідки № 123-10 від 07.06.2010 року, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 у період з 04.04.2005 року по 23.12.2008 року лікувався у стоматологічній клініці «Люкс-А» у м. Києві.(том 2 а.с.80).

Згідно довідки комунального підприємства «Директорія з управління та обслуговування житлового фонду», відокремленого структурного підрозділу «Батиївський» №6692 від 08.12.2010 року, ОСОБА_9 постійно проживав і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_6, з 25.06.1987 року по 12.10.2009 року.( том 2 а.с.95).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 з 03.07.1997 року мешкає у АДРЕСА_1. (том 2 а.с. 101). З 17.06.1995 року відповідач ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9. 15 лютого 2005 року шлюб між ними розірвано.

Згідно акту, ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року, мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з 25.06.1987 року по 12.10.2009 року, тобто, по день смерті. ( том 2 а.с. 79).

У звязку з чим, висновок суду про те, що позивач, яка мешкає у АДРЕСА_3, проживала однією сімєю, як чоловік та дружина, з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.10.2009 року, без шлюбу у період з 15.02.2005 року по 12.10.2009 року, є помилковим.

Наявність у позивача ОСОБА_2 дитини, народженої від померлого ОСОБА_9,( том 1 а.с.44), закріплене за позивачем право керування належного ОСОБА_9 за життя автомобіля та зазначення позивача у звязку з цим у полісі обовязкового страхування,( том 1 а.с.46,47), а також факт відвідування ОСОБА_9 за життя дитячого дошкільного закладу № 264, який відвідувала спільна донька позивача та ОСОБА_9 - ОСОБА_6,( том 1 а.с.48), факт спільного відпочинку позивача і ОСОБА_9,( том 1 а.с.61, 62-63, 64, 65. 67-70), факт відвідування ОСОБА_9 за життя у період з 06.01.2009 року по 10.01.2009 року лікарні № 4 у м. Кривому Розі,( том 1 а.с.49), державна реєстрація фізичної особи-підприємця, згідно якої позивач ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа підприємець Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області,( том 1 а.с.34), на які послався суд, як на докази для задоволення позову, не є переконливими доказами на підтвердження факту проживання позивача однією сімєю, як чоловіка та дружини, з ОСОБА_9 у період з 15.02.2005 року по 12.10.2009 року.

Посилання суду на договір купівлі-продажу нежитлового приміщення,(том 1 а.с.52-53), договір дарування нежитлового приміщення,( том 1 а.с.54), договір дарування частини нежитлового приміщення, ( том 1 а.с.55-56), договір купівлі-продажу нерухомості,( том 1 а.с. 57-58), як на докази на підтвердження позовних вимог є помилковим, оскільки зазначені договори не підтверджують факт вкладання позивачем ОСОБА_2 коштів у створення спільного з померлим ОСОБА_9 майна.

Суд першої інстанції, визнаючи акт від 02.11.2009 року про спільне проживання позивача та ОСОБА_9 у період з січня 2004 року по 12.10.2009 року за адресою м. Кривий Ріг вул. Корнійчука 1/61, як доказ, що підтверджує факт спільного проживання позивача з ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року, у зазначений період за вищевказаною адресою, не взяв до уваги, що відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-1У від 11 грудня 2003 року, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_9, який помер 12.10.2009 року, за життя, вільно обрав місцем постійного проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, де постійно мешкав з 25.06.1987 року по 12.10.2009 року, тобто по день смерті, і яке не змінював за життя. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-БК № 155417, ОСОБА_11 помер 12 жовтня 2009 року у Київській області Києво Святошинському районі селі Крюківщина.( том 1 а.с. 50).

Посилання суду першої інстанції на пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, як доказ на підтвердження позовних вимог, колегія суддів вважає помилковим, оскільки вони протирічать добутим у справі доказам на підтвердження заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам по справі, судом порушені норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_18