АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 ( ІІІ ) суддя Кулігіна Т.Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Барильської А.П.

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», яке в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ОСОБА_3» (далі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 25.07.2007 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 10%, а 30.04.2009 року 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 180 000 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь держави судовий збір у розмірі 08,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 01,50 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення загальних норм діючого законодавства ст. 237-1 КЗпП України, 1167 ЦК України замість спеціального Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ; ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» є неналежним відповідачем по даній справі; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; не зясовано причини пропуску позивачем тримісячного строку для звернення з позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_2 з 1987 року по 2009 рік працював у ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» підземним гірничим робітником та машиністом бурової установки. 16.04.2009 року звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 8).

20.04.2007 року пр. виконані посадових обовязків машиніста бурової установки з позивачем стався нещасний випадок. В результаті трудового каліцтва він отримав травми - травматичне відсічення І пальця правої ступні на рівні міжфаланового суглоба.

Крім того, працюючи протягом тривалого часу, впродовж 21 років 11 місяців в умовах підвищеного рівня запиленості повітря робочої зони, шуму та фізичного навантаження, позивач отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 30.04.2009 року (а.с. 21-22) позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 10 серпня 2008 року.

Висновком МСЕК від 30.04.2010 року (а.с. 23) позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 01 травня 2010 року, із них первинно: 30% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, 15% по радикулопатії.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, але помилково визначив, що вказані, правовідносини, крім зазначених правових норм, регулюються ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань вирішує, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставини і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами по справі склалися правовідносини з приводу спричинення моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і пов'язане і виробництвом.

Норми ЦК України, що регулюють відшкодування моральної (немайнової) шкоди по відношенню до трудових правовідносин не є спеціальними нормами та не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом застосовано закон, який не поширюється на дані правовідносини, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з виключенням з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1167 ЦК України.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ПАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2009 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди.

Доводи представника відповідача про те, що судом не взято до уваги пропущення позивачем тримісячного строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Погоджується колегія суддів і з розміром моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням конкретних обставин по справі, характеру, інтенсивності і довготривалості фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2011 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на матеріальний закон - ст. 1167 ЦК України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1