АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 26 (І) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Савіної Г.О., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Бадалян Н.О.

У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, згідно з вимогами ч.2 ст. 197 ЦПК України, судовий розгляд здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про перерахунок суми відшкодування шкоди та страхових виплат, стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди та страховим виплатам, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (далі ОСОБА_2 Фонду) про перерахунок суми відшкодування шкоди та страхових виплат, стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди та страховим виплатам й просив суд стягнути з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на свою користь недоплату по щомісячному відшкодуванню шкоди в сумі 280,65 грн. за період з 01.01.2001 року по 01.04.2001 року, стягнути з ОСОБА_2 Фонду на свою користь недоплату по щомісячним страховим виплатам з 01.04.2001 року по 01.04.2008 року в сумі 14263,16 грн., одночасно зобовязати щомісячно проводити страхові виплати в розмірі 383,49 грн., починаючи з 01.04.2008 року довічно або до наступного перерахування, згідно до діючого законодавства.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги й в остаточній редакції уточненої позовної заяви від 30.07.2010 року, просив суд стягнути з ОСОБА_2 Фонду на свою користь недоплату по щомісячним страховим виплатам з 23.05.2005 року по 01.08.2010 року в сумі 16735,42 грн. та зобовязати ОСОБА_2 Фонду щомісячно проводити страхові виплати в розмірі 407,65 грн., починаючи з 01.08.2010 року довічно або до наступного перерахування, згідно до діючого законодавства.

Ухвалою суду від 05.10.2010 року залишено без розгляду позов ОСОБА_3 в частині вимог до ВАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення недоплати по відшкодуванню шкоди за період з 01.01.2001 по 01.04.2001 p.p. в сумі 280,65 грн. та зобов'язання видати нову довідку в якій вказати, що сума втраченого заробітку становить 195,10 грн., а також в частині вимог до ОСОБА_2 Фонду про стягнення недоплати по страховим виплатам за період з 01.04.2001 по 01.04.2008 p.p. в сумі 14263,16 грн. та призначення страхових виплат в сумі 383,49 грн., починаючи з 01.04.2008 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 Фонду на користь ОСОБА_3 одноразово недоплату по страховим виплатам за період з 23.05.2005р. не 01.08.2010р. в сумі 16735,25 грн. та щомісячно - виплати в порядку втраченого заробітку в сумі 407,65 грн., починаючи з 01.08.2010р. довічно, або до наступного перерахунку згідно законодавству України.

Стягнуто з ОСОБА_2 Фонду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 8,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом безпідставно залучено ОСОБА_2 Фонду, яке не є відповідальним за помилки підприємства, до участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи, не перевірено чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування та одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надано належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів.

Крім того, позивач пропустив строк позовної давності при зверненні до суду з позовом.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 Фонду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працюючи з 02.02.1965 року на посадах підземного помічника машиніста станка шахти «Нова» РУ ім. Рози Люксембург тресту Ленінруда, підземним машиністом станка буріння шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 20.07.1994 року позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково, починаючи з 30.06.1994 року.

За наказом по підприємству № 411 від 26.07.1994 року ОСОБА_3 призначені і виплачувались виплати у відшкодування шкоди, виходячи із середнього заробітку за січень-квітень 1992р. за професією машиніста бурової установки, який склав 221200 куп.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, застосування коефіцієнтів при здійсненні перерахування щомісячних платежів втраченого заробітку за умови підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві, починаючи з 01.01.1996 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ВАТ «Кривбасзалізрудком» неправильно визначило позивачу розмір відшкодування шкоди, оскільки здійснюючи перерахунок втраченого заробітку, підприємство неправильно застосувало коефіцієнти реального росту зарплати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, що потягло виплату ОСОБА_2 Фонду страхових сум у заниженому розмірі з утворенням заборгованості.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень ст. 214 ЦПК України, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин й правовою нормою, яка підлягає застосуванню до їх врегулювання, керуючись при вирішенні спору п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, № 410 від 13.06.1995 року, № 1100 від 03.10.1997 року, а також положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р.

Розраховуючи розмір відшкодування шкоди ОСОБА_3 в період до 24.10.1997 року, суд першої інстанції правильно застосував п. 28 Правил в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, згідно з яким, при підвищенні тарифних ставок і посадових окладів перерахунок відшкодування шкоди проводиться незалежно від середньомісячного заробітку відповідного працівника, а з 24.10.1997 року - застосував даний пункт Правил в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1100 від 03.10.1997 року, за яким перерахування розміру відшкодування шкоди проводиться у разі:

- підвищення розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в порядку визначеному законодавством;

- підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств,

і при цьому враховується середньомісячний заробіток відповідного працівника, а саме: перераховнаий або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Суд першої інстанції застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів лише у випадках, коли розмір відшкодування шкоди у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не є більшим середньомісячного заробітку за професією позивача.

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції вимог ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. й вважає доводи відповідача в цій частині безпідставними, оскільки районний суд вірно застосував коефіцієнти зросту зарплати в галузях національної економіки, починаючи з 01.03.2002 року.

Доводи відповідача про неправильне застосування судом строків позовної давності при стягненні сум відшкодування шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішення постановлено з урахуванням розяснень, викладених в п.п. 1, 1-1, 1-2, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року (з подальшими змінами) згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадках, коли вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох років, які передували моменту звернення особи до суду. Оскільки з даним позовом ОСОБА_3 звернувся 23.05.2008 року (а.с. 1-4), суд першої інстанції у відповідності до вищевказаних розяснень, стягнув недоплату по страховим виплатам за час, що не перевищує трьох років, які передували моменту звернення до суду з позовом, почавши стягнення з 23.05.2005 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залучення ОСОБА_2 Фонду в якості відповідача по справі, оскільки Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», набрав чинності з 01.04.2001 року.

На думку колегії суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: