Справа №: 2-44/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року м.Андрушівка

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним -

встановив:

Позивачка звернулася з позовом, в якому зазначає, що 16. 12. 2007 року померла її мати ОСОБА_4. Сторони по справі є її дітьми та спадкоємцями першої черги. 10. 08. 1994 року мати склала заповіт на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Після смерті матері позивачка дізналася про існування іншого заповіту від імені матері, який був складений та посвідчений приватним нотаріусом 12. 12. 2007 року, згідно якого мати все належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_2. Позивачка вважає, що даний заповіт є недійсним, так як не відповідає волі матері та вимогам закону. Мати потребувала сторонньої допомоги, але ОСОБА_2 їй такої допомоги не надавала. У розмовах із позивачкою мати ніколи не висловлювала наміру заповісти своє майно ОСОБА_2 ОСОБА_5 вміла читати і писати, тому підписання заповіту іншою особою свідчить про те , що мати не могла висловити свою волю та усвідомлювати значення вчинюваної дії. Крім того в заповіті зазначено, що замість заповідача заповіт підписав представник. Однак вчинення заповіту через представника не допускається. Просила заповіт від 12. 12. 2007 року визнати недійсним , так як волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з вищезазначених підстав. Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що в звязку з віддаленістю проживання вона приїжджала рідко до ОСОБА_4, однак часто телефонувала і мама була адекватною, сама знімала трубку, читала «Порадницю», руки у неї хворі не були. Останній раз вона бачила маму влітку 2007 року.

Представник позивачки вважав, що спірний заповіт був посвідчений без ОСОБА_4, без її відома і волі. Вона могла читати і писати, тому залучати інших осіб до підписання заповіту не було підстав. ОСОБА_6, який підписав заповіт замість заповідача, діяв як представник, хоч і не мав доручення на вчинення такої дії. Але і при наявності доручення ОСОБА_5 не зміг би підписати заповіт, а лише за дорученням фізичної особи, висловленим усно в присутності нотаріуса.

Представник позивачки ОСОБА_7 надала пояснення , що ОСОБА_4 читала, тому що біля неї лежали окуляри. В неї була задишка, тиск та по старості тряслись руки.

Відповідачка позов не визнала та пояснила, що вона доглядала маму та займалась її лікуванням, так як сама медпрацівник. До мами не заходила лише тоді, коли приїжджала сестра ОСОБА_1, щоб не створювати конфліктів, оскільки у них були дуже напружені стосунки. Раніше мама дійсно читала, однак останнім часом вона не могла ні читати ні навіть тримати в руках ложку. Відповідачка останні два тижні годувала маму, так я круки в неї тремтіли. Про посвідчення спірного заповіту ОСОБА_2 нічого не було відомо і будь-яких дій для того, щоб мама склала заповіт на її користь вона не вчиняла.

Представник відповідачки вважав, що всі вимоги закону при посвідченні заповіту були дотримані, тому підстав для визнання його недійсним немає. В матеріалах справи є копія нереалізованого заповіту від 10.12.2007 року, з якого видно, що ОСОБА_4 дійсно не могла власноручно зробити напис та поставити розбірливий підпис у заповіті. Тому в подальшому заповіт був вчинений відповідно до вимог закону і підписав його ОСОБА_6 на усне прохання заповідача. Але в заповіті вжито невдалий термін - представник, який не дає підстав для визнання заповіту недійсним.

Третя особа ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 дійсно здійснювала догляд за ОСОБА_4, тому мама неодноразово перед ним висловлювалась, що хоче переписати заповіт на неї. За три тижні до смерті від бачив маму і вона дійсно не могла ні читати, ні писати , пальці рук в неї були скрючені .

Судом встановлено, що 16. 12. 2007 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.14). 12. 12. 2007 року покійна склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 17 (а.с.6). Згідно даного заповіту ОСОБА_4 все майно, яке буде належати їй на день смерті заповіла ОСОБА_2 Як зазначено в тексті цього заповіту в звязку з тим, що ОСОБА_4 не може сама прочитати текст заповіту, згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які перед підписанням прочитали його вголос. У звязку з хворобою на особисте прохання заповідача текст заповіту в її та нотаріуса присутності підписано ОСОБА_5

Відповідно до частин 1, 4 статі 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи позивача про порушення при посвідченні зазначеного заповіту вимог законодавства України не підтверджені відповідними доказами та спростовуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні, письмовими матеріалами справи.

Із пояснень свідка ОСОБА_11, яка була допитана за клопотанням представника позивачки вбачається, що вона володіє застарілою інформацією. Вона бачила як ОСОБА_4 читала та шила близько восьми років до її смерті. А за останній рік до смерті ОСОБА_4 фактично нічого не бачила і їй нічого не відомо про стан її здоровя.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що була у ОСОБА_4 за тиждень до смерті. Вона не їла, бо була в такому стані, що не могла. Дійсність сприймала нормально. Газета і очки біля неї лежали, але, щоб читала не бачила. Ліки на столі лежали, але вона їх не читала а рукою показала, що подати.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працювала соціальним працівником та здійснювала догляд за ОСОБА_4 на протязі півтора рокутак як вона такого догляду потребувала. Газет і журналів у неї точно не було, а очки припускає, що були, бо в кожної старої людини є очки. Будь-яких відхилень розумових та психічних у неї не помічала. Гроші сама рахувала, руки не були скрючені, але картоплю для приготування їжі чистила їй соціальний працівник. Але останній тиждень перед смертю свідок покійної не бачила.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що перебувала в дружніх стосунках із ОСОБА_4, часто її відвідувала. Саме вона на прохання ОСОБА_4 запросила до неї приватного нотаріуса ОСОБА_8 10. 12. 2007 року. Вона не була присутня в кімнаті, а в коридорі мила посуд, коли почула шум та заглянула в кімнату то зрозуміла, що ОСОБА_4 не може підписати документ. Про підписання спірного заповіту їй не відомо нічого. Але на протязі останнього року ОСОБА_4 їй неодноразово повідомляла про своє бажання все заповісти ОСОБА_2 За її поясненнями ОСОБА_4 дійсно потребувала сторонньої допомоги, так як постійно хворіла, а незадовго до смерті пальці рук стали покручені та трусились.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що його попросили бути свідком при посвідченні заповіту ОСОБА_4, на що він погодився. Посвідчення заповіту відбулось за місцем проживання ОСОБА_4 в її особистій присутності, його присутності та присутності інших осіб, зазначених у заповіті. ОСОБА_4 все добре розуміла, але підписати не могла, тому що у неї трусились руки.Тому на її прохання текст заповіту підписав ОСОБА_5 Спочатку нотаріус вголос прочитав текст заповіту, після чого всі поставили підписи та нотаріус попередив про нерозголошення даної інформації.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що був присутній при посвідченні заповіту ОСОБА_4 Ніякого доручення від ОСОБА_4 у нього не було, вона усно в його присутності сказала нотаріусу , що значення вчинюваних нею дій розуміє, але підписати не може , тому просить щоб Коля, тобто він, підписав. ОСОБА_4 лежала на ліжку, у неї трусились руки. Заповіт вголос зачитував ОСОБА_10 Свій підпис на заповіті, предявленому йому в судовому засіданні, він добре бачить та підтверджує.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що працювала листоношею та носила пенсію ОСОБА_4 Останній раз бачила ОСОБА_4 в листопаді 2007 року. Вона ледве вставала, але розписувалась сама. Пресу вона останні роки не виписувала , тому що казала, що не може читати.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона працювала листоношею та носила пенсію на вулиці Станційній в грудні 2007 року . ОСОБА_4 розписувалась за пенсію сама, хоч руки у неї помітно трусились. Свідок пам»ятає, що ОСОБА_4 виписувала „Порадницю, але в який період не пам»ятає, тому що постійно на цій вулиці не працювала.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона працює дільничним терапевтом в Андрушівській районній лікарні . ОСОБА_4 була її пацієнткою з 1982 року. За днів пять-шість до смерті вона відвідувала ОСОБА_4 Вона була в доброму розумовому стані , але лежача. Скарг на зір і паралізовані руки не було, але взяти ложку і наїстись вона не могла. Спостерігалась слабкість верхніх кінцівок, тремор рук. ОСОБА_4мала проблеми із тиском, задихалась , але була в свідомості і все розуміла. Записи в амбулаторну карточку свідок не завжди робила, так як не завжди її відвідування були плановими. Наявність хвороби вона могла б підтвердити, але до неї за довідкою нотаріус не звертався.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 207 ЦК України якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

В судовому засіданні встановлено, що заповіт ОСОБА_4 від 12. 12.2007 року посвідчено в її присутності за місцем її проживання, про що зазначено в заповіті та підтверджено показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5, що узгоджуються між собою, що спростовує припущення представника позивача, що спірний заповіт був посвідчений без ОСОБА_4, без її відома і волі. І хоч свідки посилались на те , що за давністю часу вони не всі події памятають, однак те, що заповіт був прочитаний вголос перед підписанням, підтвердили і свідок ОСОБА_6 і свідок ОСОБА_10 при цьому будь яких зауважень з боку заповідача після його прочитання не надходило. Із цього суд робить висновок, що заповіт декілька раз зачитувався та його зміст відповідав волі заповідача.

Підтвердженням того, що воля ОСОБА_4 була заповісти своє майно відповідачці є також пояснення свідків ОСОБА_14 та третьої особи ОСОБА_3 Суд вважає, що нереалізований заповіт від 10. 12. 2007 року також вказує на те , що саме такою була воля померлої і її дії були послідовно направлені на її реалізацію (а.с. 142 ).

Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 на час підписання заповіту могла сама читати та писати не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Жоден із допитаних свідків не бачив і не чув як незадовго до смерті ОСОБА_4 читала або читала вголос. Посилання на те, що в неї лежали газети і очки не є підтвердженням можливості її читання.

Покази свідків про те, що ОСОБА_4 була лежача, біля неї на столику постійно лежали ліки, які вона просила подати, її руки тремтіли, дочка постійно ставила їй крапельниці вказують на те, що у нотаріуса не було сумнівів щодо наявності хвороби, що перешкоджала заповідачу особисто підписати заповіт. Встановлення характеру хвороби , отримання довідок про наявність хвороби не входить до компетенції нотаріуса та не передбачена як обовязок нотаріуса в Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Із тексту заповіту видно, що його вчинила особисто ОСОБА_4, яка розпорядилась своїм майном на випадок своєї смерті, а не доручила ОСОБА_5 розпорядитись за неї. На особисте прохання заповідача лише текст заповіту підписав ОСОБА_5 , що відповідає вимогам частини 4 статті 207 ЦК України. Тому суд вважає, що вислів „представник заповідача у тексті заповіту вибраний нотаріусом невдало та не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Ті обставини, на які посилається сторона позивача як на підставу для визнання заповіту недійсним через порушення порядку його посвідчення, те, що свідки та особа, яка підписала заповіт замість заповідача є люди випадкові і їх запросили, що ОСОБА_5 не допомогав ОСОБА_4, а є другом сина відповідачки не є істотними і не можуть бути підставами для задоволення позову. Так як ці особи не є спадкоємцями за заповітом, членами сімї та близькими родичами спадкоємців за заповітом. А інших обмежень щодо вказаних осіб законодавство не встановлює.

Згідно ст.1257 ч.1 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Однак позивач та її представники не надали доказів , що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи викладене. суд прийшов до висновку, що заповіт від 12.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а саме: волевиявлення учасника правочину є вільним і відповідає його внутрішній волі, правочин вчинений у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, укладений при повному усвідомленні значення своїх дій, розумінні всіх обставин, які мають істотне значення, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 208, 209, 218, 294 ЦПК України, ст.ст.203, 207 ч.4, 1233, 1234, 1247 ч.2, 1248, 1253, 1257 ЦК України суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особами, які не були присутні в судовому засіданні з часу отримання копії.

Суддя:ОСОБА_18