АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (який у подальшому змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 100000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних та строком повернення не пізніше 20 грудня 2017 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту. З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, 21 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 0, згідно умов якого, остання поручилася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору, як за ті, що існують, так і за ті, котрі можуть виникнути в майбутньому. Відповідач ОСОБА_3 умови договору належним чином не виконував, плату за кредит своєчасно не повертав, тому, відповідно до умов укладеного договору, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, у звязку з чим відповідачам були направлені вимоги про повернення простроченої заборгованості по кредиту та сплату нарахованих відсотків. Однак відповідачі залишили вимоги банку без уваги та заборгованість не погасили. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, та в останній уточненій позовній заяві, поданій 14 вересня 2011 року просив суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 732663 грн. 23 коп., а також судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2011 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо набуття банком права на вимогу дострокового погашення кредиту, оскільки згідно чинного законодавства та укладеного договору, таке право виникає у разі не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 дня з дати отримання ним вимоги про дострокове повернення кредиту, однак така вимога направлена йому не була. Судом залишено поза увагою, що додане до позовної заяви повідомлення про вручення йому 17.12.2007 року такої вимоги стосується іншого кредитного договору та містить вимоги про погашення заборгованості станом на 01.11.2008 року. Також судом не враховано, що позивачем не доведений факт належного повідомлення відповідачів про підвищення процентної ставки за користування спірним кредитом, не застосовано приписи ст. 559 ЦК України при вирішенні спору між сторонами. Крім того, суд не звернув увагу на необґрунтованість розрахунку суми заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 100000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних та строком повернення не пізніше 20 грудня 2017 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту. З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, 21 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 0, згідно умов якого, остання поручилася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору, як за ті, що існують, так і за ті, котрі можуть виникнути в майбутньому. У звязку з невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, утворилась заборгованість, яка станом на 12 вересня 2011 року складає 732663 грн. 23 коп.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, дав належну їм оцінку та дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи заборгованість ОСОБА_3 по кредитному договору станом на 12 вересня 2011 року становить 732663,23 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 550141,08 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 157474,13 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 7557,25 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 17390,77 грн.

Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1.2.2 розділу 1 договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п 5.5 розділу 5 договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більш ніж на один місяць банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно розділу 11, зокрема п. 11.1, сторони погодилися, що у випадку настання обставин визначених п.п.2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4, 9.2, 9.14 та направлення банком на адресу позичальника повідомлення про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 дня з дати одержання повідомлення (вимоги) банку, останній має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

11 грудня 2007 року банком було направлено відповідачам, зокрема ОСОБА_3, вимогу в порядку розділу 11 кредитного договору з вимогою протягом семи днів з дати отримання ними цієї вимоги сплатити борг по кредитному договору в повному розмірі. 17 грудня 2007 року ОСОБА_3 особисто отримав рекомендований лист, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 17, 18).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_3 щодо відсутності у банку права вимагати дострокового погашення кредиту.

Пунктом 9.2 кредитного договору передбачена зміна процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником, зокрема, кредитної дисципліни, який підлягає застосуванню з дати указаної банком у повідомленні відправленому позичальнику банком не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору.

22 лютого 2008 року позичальнику банком було направлено рекомендоване повідомлення про збільшення вдвічі, від діючої, процентної ставки з 12 березня 2008 року.

Доводи ОСОБА_3 про те, що позивачем не доведений факт належного його повідомлення про підвищення процентної ставки спростовується ксерокопіями повідомлення та списком рекомендованих відправлень (а.с. 71, 72).

Крім того, вони спростовуються сплатою боржником відсотків за новою ставкою, що свідчить також про те, що ОСОБА_3 указану пропозицію було прийнято, і правочин вчинено, враховуючи положення ч.ч. 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), так як його фактичні дії вказують на прийняття пропозиції.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача щодо вручення йому 17 грудня 2007 року вимоги про дострокове погашення іншого кредитного договору, оскільки ним не надано будь-яких доказів на їх підтвердження.

ОСОБА_3 вважаючи, що суд не звернув увагу на необґрунтованість розрахунку суми заборгованості, не надав не тільки свого розрахунку боргу, але й доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи ОСОБА_3 щодо безпідставності вимог позивача до поручителя ОСОБА_5 та таких, що не підлягають задоволенню, колегія суддів до уваги не бере, оскільки солідарним відповідачем-поручителем ОСОБА_5 рішення суду не оскаржено та не надано ОСОБА_3 повноважень на оскарження рішення суду в частині, що стосується її, як поручителя.

Інші доводи ОСОБА_3 колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: