АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія 19 ( І ) суддя Дурасова Ю.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Карнаух В.В.

при секретарі: Алісовій Т.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, Приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання довіреності удаваною угодою та визнання права власності на автомобіль.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

третя особа ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання довіреності удаваною угодою та визнання права власності на автомобіль, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_6 належить автомобіль «АУДІ-100», д.з. ВЕ 7144 АА. 12.04.2007р. між позивачем та відповідачем, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_6, укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який сторонами виконано у повному обсязі. З метою уникнення клопоту з переоформленням автомобіля та домовившись про переоформлення автомобіля в подальшому, 12.04.2007р. ОСОБА_7 видав ОСОБА_2 довіреність на розпорядження та користування зазначеним автомобілем.

18.04.2008р. ОСОБА_6 помер.

Посилаючись на вищевикладене просив суд, визнати удаваною угодою видачу 12.04.2007р. ОСОБА_3 довіреності на імя ОСОБА_2 на право користування та розпорядження транспортним засобом автомобілем «АУДІ-100», д.з. ВЕ 7144 АА, 1993 року випуску, кузов №WAUZZZ4AZPNO34998, зареєстрований Новобузьким МРЕВ ДАІ Миколаївської області 18.12.2004р., свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії КРС №408372, що посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5; визнати зазначену довіреність договором купівлі-продажу; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «АУДІ-100», д.з. ВЕ 7144 АА, 1993 року випуску, кузов №WAUZZZ4AZPNO34998.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання довіреності удаваною угодою та визнання права власності на автомобіль.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального закону в частині неврахування того, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов та фактично виконали умови договору купівлі-продажу автомобіля та згідно довіреності №1921 від 05.04.2007р. ОСОБА_6 уповноважував ОСОБА_3 саме на продаж автомобіля, а тому, виходячи з положень 235 ЦК України, довіреність від 12.04.2007р є удаваною угодою.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль «АУДІ-100», 1993 року випуску, кузов №WAUZZZ4AZPNO34998, сірого кольору, тип легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КРС № 408372, виданого 18.12.2004р., належить ОСОБА_6

05 квітня 2007 року ОСОБА_6 була видана нотаріально посвідчена довіреність на імя ОСОБА_3, якою довіритель уповноважив повіреного здійснювати певні дії, у тому числі продавати, заставляти, здавати в оренду чи позичку, автомобіль «АУДІ-100», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана з правом передоручення строком до 05 квітня 2010р., зареєстрована в реєстрі за №1921.

12 квітня 2007 року ОСОБА_8 видав довіреність ОСОБА_2, якого уповноважив повіреного здійснювати певні дії, у тому числі продавати, заставляти, здавати в оренду чи позичку, автомобіль «АУДІ-100», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком до 05 квітня 2010 року без права передачі повноважень третім особам; посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 1148, бланк ВЕК № 579125.

18.04.2008р. ОСОБА_6 помер.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 220, ч.3 ст. 234 та 244 ЦК України, дійшов правильного висновку щодо відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що видані ОСОБА_3 довіреність та розписка про отримання коштів свідчать про те, що власником автомобіля став ОСОБА_2, не ґрунтуються на законі.

Згідно до ч.1 п.3 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавстваёа також моральним засадам суспільства.

Договір купівлі- продажу має відповідати вимогам зазначених норм закону та згідно до положень Закону України Про податок з фізичних осіб підлягає оподаткуванню на користь держави.

Як убачається із матеріалів справи, розписка, на яку посилається позивач, не відповідає вимогам зазначених норм закону, а тому, на думку колегії суддів, не може бути визнана договором купівлі продажу.

Факт отримання ОСОБА_3 коштів в сумі 75 000 грн. за спірний автомобіль не свідчить про намір власника автомобіля ОСОБА_6 укласти договір купівлі продажу цього автомобіля з позивачем, оскільки довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на спірний автомобіль, а тому доводи апеляційної скарги щодо визнання довіреності удаваною угодою є безпідставними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 10 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1