Справа № 2-98/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2011 р. м. Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_2 до Саранчуківської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її матері ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства Галичина, що знаходиться в селі Саранчуки Бережанського району, і хоч згідно закону вона є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного майна, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Саранчуківської сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матірпозивачки померла до прийняття нового Цивільного Кодексу України, тобто до 1 січня 2004 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що матір позивачки ОСОБА_3 працювала в колгоспі ім. Леніна (після перейменування с/сГаличина) і їй належить майновий пай с/с Галичина в розмірі 2769грн., що становить 0, 15 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Цей факт підтверджуються оглянутими у судовому засіданні свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом (майновим сертифікатом) про право власності на майновий пай серії ТР-1 № 006773, виданим 20 березня 2002 року Саранчуківською сільською радою Бережанського району на імя матері позивачки ОСОБА_3.

? Із свідоцтва про смерть видно, що матір позивачки ОСОБА_3 померла 20 листопада 2000 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді майнового паю с/с Галичина в сумі 2769грн.. А так як спадкодавиця на випадок своєї смерті не розпорядилася належним їй майном, то за законом саме позивачка, як дочка спадкодавиці, є його спадкоємцем.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що так як вона проживала із матір»ю однією сім»єю і після її смерті залишилася проживати у будинковолодінні, в якому проживала з матірю до її смерті і переоформила на себе належну матері земельну частку (пай), а також звернулася у нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва на прийняття спадщини, то всі ці її дії свідчать про те, що фактично вона прийняла спадщину, але через відсутність на день відкриття спадщини правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці майнового паю не могла переоформити його на себе.

Даний факт підтверджується довідкою, виданою Саранчуківською сільською радою за

№ 65 від 25 січня 2011 року, а також повідомленням Бережанської державної нотаріальної

контори.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка, як єдиний спадкоємець спадкового майна, що залишилося після смерті її матері, фактично прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці майнового паю, не мала можливості переоформити це спадкове майно на своє імя, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 213, 215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задоволити.

? Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 20 листопада 2000 року, у вигляді майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства Галичинав розмірі 2769 (дві тисячі сімсот шістдесят дев`ять) грн., що становить 0,15 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, згідно свідоцтва на право власності на майновий пай (майновий сертифікат) серії ТР-1 № 006773, виданого Саранчуківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області 20 березня 2002 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області підпис ОСОБА_1

Копія з оригіналом вірна.

Оригінал рішення знаходиться в справі № 2-98/ 2011 р.

В.о. голови Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_4