Справа 2-276-2011 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

18 квітня 2011 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

при секретарі Калініченко М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсною заяву про відмову від спадщини № 436, подану 15.03.2008 року позивачем після померлої 27.01.2008 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що його батьки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкали в с. Ряське Нехворощанського району Полтавської області. 12 листопада 1957 року вони зареєструвати шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЯР № 363635, виданим 12.11.1957 р. Ряською сільрадою Нехворощанського району Полтавської області, актовий запис № 18, де вказане дівоче прізвище матері позивача - ОСОБА_7. Від цього шлюбу народився позивач - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЯР № 192077, виданим 13.11.1957 р. Ряською сільрадою Нехворощанського району Полтавської області, актовий запис №26. В зазначеному документі матір'ю позивача записано ОСОБА_5, яка 12.11.1957 р., змінила своє дівоче прізвище ОСОБА_7 на прізвище чоловіка і стала ОСОБА_5. Вона народилася 27.01.1926 р. в с. Ряське Машівського району Полтавської області, актовий запис № 14, що вбачається із свідоцтва про її народження І-КЕ № 092984, виданого 22.08.2002 р. Машівським відділом РАЦС Полтавської області, де зазначаються її батьки - ОСОБА_7 і ОСОБА_8. 10.03.1988 р. подружжя ОСОБА_5 купили згідно домашньої угоди недобудований будинок № 30 по вул. Кривий проїзд в м. Дніпропетровську, який сумісно добудували і оформили на ім'я батька - ОСОБА_6 правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності, який був виданий Виконкомом Красногвардійської ради народних депутатів м. Дніпропетровська 14.10.1992 р. 19.02.2002 р. помер батько позивача - ОСОБА_6, після смерті якого його дружина - ОСОБА_5 прийняла спадщину на домоволодіння № 30 по вул. Кривий проїзд в м. Дніпропетровську. 08.08.2003 р. ОСОБА_5 одержала в Третій ОСОБА_9 державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром № 4-1233 на домоволодіння в цілому за вказаною адресою і зареєструвала його в КП ДМБТІ 13.09.2003 р. за реєстром № 1655907 на своє ім'я. 27 січня 2008 р. померла мати позивача - ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про її смерть І-КИ № 195099, видане 30.01.2008 р. відділом реєстрації смерті ОСОБА_9 міського управління юстиції Дніпропетровської області. 15.03.2008 р. позивач звернувся до Третьої ОСОБА_9 державної нотаріальної контори і подав заяву № 436 від 15.03.2008 р. про відмову від спадщини після померлої матері - ОСОБА_5 на користь сестри ОСОБА_2. Позивач вважає, що його заява про відмову від спадщини являється недійсною з наступних підстав. В його сім'ї було 3 дітей: старша дочка - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка після заміжжя стала носити прізвище ОСОБА_11 і дочкою якої є відповідачка ОСОБА_3; середня дочка - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2; молодший син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5. Всі троє мешкали з батьками, утримувалися і виховувалися ними і вважали їх своїми рідними батьком і матір'ю, так як їх прізвище було спільним - ОСОБА_1, по-батькові, також - Митрофановичі. Кожен з трьох дітей вважав ОСОБА_5 своєю рідною матір'ю. Внаслідок зазначених причин до Третьої ОСОБА_9 державної нотаріальної контори подали заяви після смерті матері - ОСОБА_5: ОСОБА_2 про прийняття спадщини; ОСОБА_3 про прийняття спадщини замість померлої її матері - ОСОБА_11, яка померла у 1992 році; ОСОБА_1 про відмову від спадщини на користь сестри ОСОБА_2, так як він був впевнений, що вона являється його рідною сестрою, а його мати - ОСОБА_5 являється ОСОБА_2 рідною матір'ю. 31.10.2008 р. позивач та ОСОБА_2 звернулися до ОСОБА_3 з позовом про усунення її від спадкування у зв'язку з тим, що вона ухилялася від надання допомоги своїй бабусі, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані. Під час розгляду цієї справи було з'ясовано, що у свідоцтвах про народження сестер записана матір'ю інша жінка ОСОБА_13 (по-російськи ОСОБА_14). Ними було з'ясовано, що ОСОБА_5 не могла бути рідною матір'ю сестрам позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_11, так як вона зареєструвала шлюб з батьком позивача 12.11.1957р., а до цього часу вона носила прізвище ОСОБА_8. ОСОБА_10 народилася у 1949 рощ, а ОСОБА_12 народилася у 1951 році, в їх свідоцтвах про народження записана матір'ю ОСОБА_13, а на той час мати позивача була ще ОСОБА_15. На підставі виявленого факту позивач і ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою, згідно якої ухвалою суду від 27.02.2009 р. було залишено без розгляду позовну заяву про усунення ОСОБА_3 від спадщини, так як вона не являється рідною онукою померлої ОСОБА_5 і не спадкує за законом спадщину. Таким чином можливо зробити висновок, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 являється позивач - її рідний син, так як лише в його свідоцтві про народження вона записана матір'ю. В свідоцтвах про народження сестер ОСОБА_10 та ОСОБА_12 матір'ю записана інша жінка - ОСОБА_13. Цей факт позивачу став відомий лише під час розгляду цивільної справи на початку 2009р. і не був відомий 15.03.2008 р., коли він подавав заяву про відмову від спадщини після смерті матері на користь сестри - ОСОБА_2 Якби позивач знав, що ОСОБА_2 не являється рідною дочкою його матері, то він не відмовлявся від прийняття спадщини, а навпаки, прийняв би її. Позивач стверджує, що під час подачі заяви про відмову від спадщини після смерті його матері ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 внаслідок помилки вважав ОСОБА_2 рідною сестрою і рідною дочкою померлої, тобто спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері. Внаслідок цього позивач відмовлявся від своєї частини спадщини на її користь з метою збільшення її частки у спадщині. На теперішній час встановлено, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не являються спадкоємицями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5. Позивач вважає, що помилявся відносно істотних обставин заяви про відмову від спадщини, яка повинна бути судом визнана недійсною.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилався на обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що якщо б нотаріус оформив спадщину на ОСОБА_2, то він би не звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовну заява визнала, просила позов задовольнити, пояснила, що її брат помилився, коли відмовився від спадщини. Пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 ніколи не допомагала бабусі, а тому не має права отримувати спадщину.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги позивача не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Третьої ОСОБА_9 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, раніше від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Раніше в судовому засіданні завідуюча 3 дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько пояснила, що розяснювала позивачу всі наслідки відмови від прийняття спадщини.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2008 року померла мати позивача - ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про її смерть І-КИ № 195099, видане 30.01.2008 р. відділом реєстрації смерті ОСОБА_9 міського управління юстиції Дніпропетровської області.(а.с.15). 15.03.2008 року позивач звернувся до Третьої ОСОБА_9 державної нотаріальної контори і подав заяву № 436 від 15.03.2008 р. про відмову від спадщини після померлої матері - ОСОБА_5 на користь сестри ОСОБА_2. Відповідно до Третьої ОСОБА_9 державної нотаріальної контори подали заяви після смерті матері - ОСОБА_5: ОСОБА_2 про прийняття спадщини; ОСОБА_3 про прийняття спадщини замість померлої її матері - ОСОБА_11, яка померла у 1992 році; ОСОБА_1 про відмову від спадщини на користь сестри ОСОБА_2 31.10.2008 р.

Пояснення позивача про те, що позивачу нотаріусом не розяснювалися наслідки відмови від спадщини спростовуються заявою від 15.03.2008 року про відмову від частки спадщини на користь ОСОБА_2, в якій вказано, що позивач має право відкликати заяву в строк до 27.07.2008 року та наслідки відмови йому нотаріусом розяснені. Крім того, спростовуються його ж поясненнями про те, що він не звернувся до суду, з даним позовм, як би знав, що ОСОБА_3 подасть заяву про прийняття спадщини.

Тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною заяву про відмову від спадщини № 436, подану 15.03.2008 року позивачем після померлої 27.01.2008 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1258, 1261, 1274 ЦК України, ст. 10, 60, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Самсонова