Справа №22-ц-24/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія56Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В.,Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ЛЕНД" на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року про відкриття провадження у справі по справі за позовом Прокурора Києво-Святошинського району в інтересах Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ "Юкрейніан ленд", третя особа: ОСОБА_7, про визнання недійсним та скасування розпорядження, та визнання недійсним державних актів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Києво-Святошинського району в інтересах Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему у Київській області звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ "Юкрейніан ленд", третя особа: ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування розпорядження та визнання недійсним державних актів.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року було відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути позовну заяву прокурору - у зв"язку з непідсудністю справи Києво-Святошинському районному суду Київської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості ухвали суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відкриваючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції керувався ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 14 Конституції України встановлено; що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується гр6мадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни) юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина 2 статті 5 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті 140, частини першої статті 144 Конституції України. місцеве, самоврядування.. здійснюється. Територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і черезоргани місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядуванн з мотивів їхньої невідповідності Конституції або -законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 ЗаконуУкраїни; від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.У комунальній, власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (частини 1, 2 статті 83 ЗК).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб, із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У пунктах "а", "б", "в", "г" і "к" статті 12 ЗК передбачено, що до повноважень селищної ради належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільнйх потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Земельні, відносини поділяються на публічні та приватні. Відповідно і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими так і приватноправовими (цивільними, грсподарськими).

Згідно з частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_8, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічногоправа.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК).

Рада у справі, що розглядається, виступає як суб'єкт цивільних, правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала у її власності, Рада відповідно до статті 5 ЗК має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавленийправа власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондуються з пунктом "в" статті 5 ЗК згідно з яким, земельне законодавство базується на принципі невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до частини 6 статті 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

Тому суд першої інстанції відкриваючи провадження у справі вірно визначив, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Рада, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом і при цьому владних управлінських функцій не здійснювала і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не виступала.

Враховуючи наведене, апелянт помилково вважає, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими КАС.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок судді щодо необхідності відкриття провадження у справі є обгрунтованим та відповідає нормам діючого законодавства, а тому ухвала судді є законною і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ЛЕНД" відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: