Справа № 2-4111/11
05.12.2011 Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Шестакової З.С.
при секретарі Пометій Є.Т.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та визначення порядку користування квартирою,
Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та визначення порядку користування квартирою, посилаючись на наступні обставини.
18 вересня 1991року він вступив у шлюб з ОСОБА_3. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище ОСОБА_2.
В 1996 році він отримав ордер на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Трьохкімнатна квартира була виділена йому з урахуваннях захворювання, отриманого під час проходження військової служби в рядах Радянської армії. Внаслідок черепно-мозкової травми, яку він отримав в армії, у нього зявились напади епілепсії, які продовжуються до цього часу. У звязку з захворюванням йому була встановлена друга група інвалідності, а з 01.03.2003 року - третя група інвалідності пожиттєво.
В 1998 році вказана квартира була ним та дружиною приватизована і 03.12.1998 році вони отримали свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого кожен з них є власником 1/2 частки квартири.
В шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
18.11.2010 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду шлюб між ними був розірваний. З нього на користь відповідача були стягнуті аліменти в судовому порядку на утримання доньок.
18.10.10. року дружина влаштувала чергову сварку внаслідок чого у нього стався напад епілепсії і він був госпіталізований до Нікопольської міської лікарні № 1, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.10.2010 року по 29.10.2010 року.
Під час лікування, відповідач прийшла до нього в лікарню та повідомила, що вона найняла йому житло і вивезла туди всі його особисті речі. Також вона забрала у нього ключі від квартири і заборонила повертатися до дому.
З жовтня 2010 року він вимушений жити на чужих квартирах. Зараз позивач посилається на те, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі і не має можливості оплачувати квартиру та взагалі не бажає жити в чужій квартирі. Відповідач не пускає в квартиру, відмовляється надати ключі від неї, а іншого власного житла він не має.
Їх квартира складається з трьох кімнат: кімната 3 площею, 12,8 кв.м; кімната 4, площею 17,2 кв.м; кімната 5, площею 17,2 кв.м з виходом на балкон, а також коридору 1, площею 8,8 кв.м; кладової 2 площею 1,1 кв.м,; кухні 6, площею 7,3 кв.м; ванної кімнати 7, площею 2,3 кв.м, туалету 8, площею 1 кв.м.
Позивач не заперечує, щоб відповідачці була виділена кімната 4 площею, 17,2 кв.м, йому виділена кімната 5, площею 17,2 кв.м з виходом на балкон, а кімната 3 площею 12,8 кв.м, коридор, кладова, кухня ванна кімната та туалет залишились в спільному користуванні. Просить виділити йому саме кімнату 5, яка має вихід на балкон, оскільки внаслідок захворювання у нього часто виникає необхідність виходити на свіже повітря.
Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди в користуванні житлом, вселити та визначити порядок користування квартирою.
У судовому засіданні позивач позов підтримав, на його задоволенні наполягав.
У судове засідання відповідач не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини його неявки суду невідомі. Суд, з'ясувавши думку інших учасників процесу, вважає за можливе слухати справу у порядку ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно с. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1. ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як було встановлено судом, власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6, який володіє ? частиною вказаної квартири та ОСОБА_2, яка також володіє ? частиною вказаної квартири.
Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач має бажання проживати у належній йому частині квартири, однак у цьому йому перешкоджає відповідач ОСОБА_7, яка не допускає його до спірного житла і не надає йому ключі від квартири, чим порушує положення ч. 1 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 ЦК України.
ОСОБА_1 має право проживання у спірній квартирі, оскільки він є законним власником частини, а отже має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на свій розсуд.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні позивачем спірної квартирою, шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2 та зобовязати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідної двері спірної квартири.
Також суд вважає, що між сторонами дійсно слід встановити порядок користування спірним житлом, оскільки добровільно дійти згоди щодо його утримання сторони не бажають.
Спірна квартира складається з трьох кімнат: кімната 3 площею, 12,8 кв.м; кімната 4, площею 17,2 кв.м; кімната 5, площею 17,2 кв.м з виходом на балкон, а також коридору 1, площею 8,8 кв.м; кладової 2 площею 1,1 кв.м,; кухні 6, площею 7,3 кв.м; ванної кімнати 7, площею 2,3 кв.м, туалету 8, площею 1 кв.м.
Виходячи з того, що позивач є інвалідом третьої групи пожиттєво, внаслідок захворювання йому необхідно часто виходити на свіже повітря, суд вважає за можливе, відповідачу виділити кімнату 4 площею, 17,2 кв.м, позивачу виділити кімнату 5, площею 17,2 кв.м з виходом на балкон, а кімнату 3 площею 12,8 кв.м, коридор, кладову, кухню, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні, задовольнивши тим самим позов ОСОБА_1 у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10,11,14,15,212,213-215,224,227,228 ЦПК України, ч.1 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та визначення порядку користування квартирою задовольнити.
Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_2.
Зобовязати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідної двері квартири АДРЕСА_2.
Визначити порядок користування квартирою №56 в будинку №26 по вул. Артема в м. Нікополі, а саме:
- виділити ОСОБА_1 у користування кімнату 5, площею 17,2 кв.м з виходом на балкон;
- виділити ОСОБА_2 у користування кімнату 4 площею, 17,2 кв.м;
- кімнату 3 площею 12,8 кв.м, коридор, кладову, кухню, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: