АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю представника відповідача-позивача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про визнання договору та угоди недійсними та за зустрічним позовом про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» про визнання договору та угоди недійсними. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 червня 2007 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/03/03/17/472, відповідно до якого їй були надані кошти на споживчі цілі в розмірі 232000 доларів США під 12,5 % річних, 13 березня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/03/03/17/472/1 на отримання додаткового кредиту в розмірі 22210 доларів США 41 цент на тих же умовах. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором та додатковою угодою між сторонами укладено договори застави транспортних засобів № 014/03/03/17/472/1 від 18 червня 2007 року та № 014/03/03/17/472/2 від 02 липня 2007 року. При укладенні договору та угоди вона попереджала відповідача, що кредит їй потрібен на споживчі цілі і витрачати кошти вона буде в гривнях, проте представники відповідача їй пояснили, що валюта кредиту не має значення, оскільки погашати кредит та його проценти вона буде в національній валюті. Вважає, що відповідач укладаючи договір в іноземній валюті переклав на неї всі ризики повязані із знецінюванням національної валюти, оскільки після значного підвищення курсу гривні по відношенню до долару США ціна кредитного долару у гривневому еквіваленті збільшилась майже в два рази, у звязку з чим вона не мала можливості сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки єдиним законним платіжним засобом на території України є її валюта гривня, то іноземна валюта, як засіб платежу не може застосовуватись резидентами всередині України. Вважає, що спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, тому є незаконним, тому, уточнивши позовні, вимоги просила суд визнати недійсними укладені між нею та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль» кредитний договір № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року та додаткову угоду № 014/03/03/17/472/1 від 13 березня 2009 року.

Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» звернулось до ОСОБА_4 із зустрічною позовною заявою та просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року в сумі 198982 грн. 58 коп., а також судові витрати: судовий збір в сумі 1700,00 грн. і 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» задоволені, визнано недійсними укладені між ОСОБА_4 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» кредитний договір № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року та додаткову угоду № 014/03/03/17/472/1 від 13 березня 2009 року, стягнуто з ОСОБА_4 в якості реституції на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» 47485 грн. 51 коп., стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2010 року в рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року виправлено описку та зазначено, що правильна сума, яка підлягає стягненню на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» з ОСОБА_4 47742 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і задоволення зустрічних позовних вимог посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що правовою підставою для здійснення кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому законом порядку, та письмового дозволу. На момент укладення спірного договору та угоди у відповідача була банківська ліцензія № 10 від 11.10.2006 року та письмовий дозвіл №10-4 від 11.10.2006 року на здійснення операцій з валютними цінностями, тому укладення кредитного договору в іноземній валюті між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_4 не суперечить вимогам чинного законодавства

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 18 червня 2007 року між позивачем ОСОБА_4 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» (у теперішній час ПАТ «ОСОБА_2 Аваль») був укладений кредитний договір № 014/03/03/17/472, відповідно до якого ОСОБА_4 були надані кошти на споживчі цілі в розмірі 232000 доларів США під 12,5 % річних, 13 березня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/03/03/17/472/1 на отримання додаткового кредиту в розмірі 22210 доларів США 41 цент на тих же умовах.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором та додатковою угодою між сторонами укладено договори застави транспортних засобів № 014/03/03/17/472/1 від 18 червня 2007 року та № 014/03/03/17/472/2 від 02 липня 2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи недійсними укладені між нею та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» кредитний договір № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року та додаткову угоду № 014/03/03/17/472/1 від 13 березня 2009 року суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент їх укладення банк не мав права здійснювати банківські операції з валютними цінностями.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_5 держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений положеннями спеціального законодавства України.

ОСОБА_5 законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17.07.2001 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Підпункт «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», передбачає необхідність наявності індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, однак на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору та угоди недійсними, суд першої інстанції не звернув уваги, що на момент укладення спірного договору та угоди у відповідача була банківська ліцензія № 10 від 11.10.2006 року та письмовий дозвіл №10-4 від 11.10.2006 року на здійснення операцій з валютними цінностями, і тому укладення кредитного договору в іноземній валюті між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_4 не суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/03-03/17/472 станом на 12.02.2010 року складає 24841,77 доларів США, що у гривневому еквіваленті на дату розрахунку становить 198982 грн. 58 коп., з яких: заборгованість по кредиту 22210,41 доларів США; заборгованість по відсоткам 2091,73 доларів США; пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів 539,63 доларів США.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитного договору та додаткової угоди та задоволення зустрічних позовних вимог ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» підлягають стягненню судові витрати понесені у судах першої та апеляційної інстанцій: 2550,00 грн., по сплаті судового збору, 240,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про визнання кредитного договору № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року та додаткової угоди № 014/03/03/17/472/1 від 13 березня 2009 року недійсними.

Зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/03/03/17/472 від 18 червня 2007 року в сумі 198982 (сто девяносто вісім тисяч девятсот вісімдесят дві) грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» судовий збір в сумі 2550,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах першої і апеляційної інстанції в сумі 240 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: