Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-416/11

19.01.2011 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Зємцова В.В.

при секретарі - Гетьманець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті невиконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті невиконання рішення суду.

В позові зазначав, що з відповідачкою ОСОБА_1 (після шлюбу ОСОБА_2) він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2004 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У липні 2008 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, і відповідачка разом з сином пішла проживати до своїх батьків. З цього ж часу він не має можливості спілкуватися з сином, бо відповідачка чинить перешкоди у побаченнях з ним.

Така ситуація змусила його звернутися до органу опіки та піклування щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням Автозаводської районної ради м. Кременчука від 23 жовтня 2008 року був встановлений час його спілкування з сином. Однак, незважаючи на вказане рішення, відповідачка не дозволяла зустрічатися з дитиною, фактично не виконуючи рішення органу опіки та піклування.

В листопаді 2008 року він звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 квітня 2009 року були встановлені дні та часи його спілкування з сином та зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод у такому спілкуванні.

Однак, рішення суду відповідачка також не виконувала, зустрічатися з сином йому забороняла. Його неодноразові прохання побачити сина та поспілкуватися з ним вона ігнорувала.

Змушений був звернутися до відділу ДВС з заявою, у якій повідомив про те, що ОСОБА_4 не виконує рішення суду та перешкоджає у спілкуванні з сином. Державним виконавцем був складений акт від 19.10.2009 року про невиконання рішення суду та винесено постанову від 27.10.2009 року про накладення штрафу на ОСОБА_4. Відповідачці був повторно наданий строк для виконання рішення суду до 06.11.2009 року. Однак, у цей строк рішення суду також не було виконане.

По факту повторного невиконання рішення суду державним виконавцем було складено акт від 22.01.2010 року та винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 у подвійному розмірі. Відповідачці повторно був наданий строк для виконання рішення суду до 31.02.2009 року. Незважаючи на вказані заходи, рішення суду виконане не було, про що свідчать акти від 25.11.2009 року та від 10.12.2009 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 159 Сімейного кодексу України, особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Вважає, що своєю протиправною поведінкою, яка полягає у систематичному невиконанні рішення суду щодо надання йому побачень з сином, ОСОБА_4 завдає йому моральної шкоди. Для нього було дуже важливо, що у нього народився саме син, і на протязі майже двох років він постійно та безпосередньо приймав участь у його вихованні та догляді за ним.

Крім цього, син також бажає зустрічей з ним а відповідачка намагається виховати у сина негативне сприйняття його, як батька, що також змушує постійно переживати за подальше, майбутнє їх з сином відносин. Все це відображається на його психологічному стані та приводить до постійних стресів, безсоння та пригніченого настрою.

Заподіяну моральну шкоду оцінює у 10000 грн..

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10000 (десять тисяч) грн.. у відшкодування заподіяної моральної шкоди в результаті невиконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала. Просила в позові відмовити. Пояснила, що їх дитина є дужу хворобливою, що підтверджується наданими їй медичними документами. У визначений час для побачень, дитина часто хворіла, що унеможливлювало виконання рішень про спілкування. Позивач на її думку, не каже всієї правди, тому що він все ж-таки бачиться з дитиною, коли це дозволяє стан її здоровя. Надала відомості про свою заробітну плату за останні місяці.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, встановив.

Позивач з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2004 року. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У липні 2008 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини, і відповідачка разом з сином пішла проживати до своїх батьків.

Позивач звернувся до органу опіки та піклування щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням Автозаводської районної ради м. Кременчука від 23 жовтня 2008 року був встановлений час його спілкування з сином.

В листопаді 2008 року він звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з сином.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 квітня 2009 року були встановлені дні та часи його спілкування з сином та зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод у такому спілкуванні.

Однак, рішення суду відповідачка не виконувала. Позивач звернувся до відділу ДВС з заявою, у якій повідомив про те, що ОСОБА_4 не виконує рішення суду та перешкоджає у спілкуванні з сином. Державним виконавцем був складений акт від 19.10.2009 року про невиконання рішення суду та винесено постанову від 27.10.2009 року про накладення штрафу на ОСОБА_4. Відповідачці був повторно наданий строк для виконання рішення суду до 06.11.2009 року. Однак, у цей строк рішення суду також не було виконане.

По факту повторного невиконання рішення суду державним виконавцем було складено акт від 22.01.2010 року та винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 у подвійному розмірі. Відповідачці повторно був наданий строк для виконання рішення суду до 31.02.2009 року. Незважаючи на вказані заходи, рішення суду виконане не було, про що свідчать акти від 25.11.2009 року та від 10.12.2009 року.

Згідно довідки лікаря від 20.10.10 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, хворів з 12.10.10 р. по 20.10.10 року з діагнозом, ОРВІ , гостр. коньюктивіт.

ОСОБА_1 є хворобливою дитиною, що підтверджується наданими відповідачем медичними документами. У визначений час для побачень, дитина часто хворіла, що унеможливлювало виконання рішень про спілкування.

Згідно свідчень свідків, допитаних по справі, вони бачили позивача, який прогулювався з дитиною декілька разів на протязі 2010 -2011 років.

Згідно відомостей про заробітну плату відповідача за останні місяці, вона є майже мінімальною.

У відповідності до ч. 5 ст. 159 Сімейного кодексу України, особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), що дозволяло би суду встановити розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 159 СК України, ст. 256, 260 ЦК України, ст. ст. 14, 57 59, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :