Справа №22-ц-4008/11Головуючий у І інстанції Кісілевич П.І.
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїФінагєєв
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 червня 2011року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Мережко М.В..
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Березовенко Р.В. Хворостяної А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк»до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовами ОСОБА_8 про вне сення змін до кредитного договору, розірвання договору поруки та ОСОБА_6 про визнання припиненими договору поруки і договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому після уточнення позовних вимог просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» заборгованість по Кредитному договору № 073-2008-161 від 04.02.2008 року в сумі 46 156,12 шв. франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.10.2010 року (8,0885 грн. за 1 шв. фр.) складає 373 333,78 (триста сімдесят три тисячі триста тридцять три, 78) гривень. В рахунок погашення зазначеного боргу звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі: Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. від 18.10.2006 року за реєстровим номером № 3712 шляхом проведення прилюдних торгів. Виселити ОСОБА_7, ОСОБА_6 та інших осіб, які на момент виконання рішення суду будуть проживати в квартирі АДРЕСА_1 з одночасним зняттям їх з реєстраційного обліку. Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк»судові витрати: судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Відповідач ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому, після уточнення своїх вимог, просив суд розірвати Кредитний договір від 04.02.2008 року № 073-2008-161, укладений між відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та ОСОБА_7. Розірвати Кредитний договір від 04.02.2008 року № 073-2008-162, укладений між відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просила суд визнати Договір поруки від 04.02.2008 року № 073-2008-161-Р, укладений між відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та ОСОБА_6 таким, що припинив свою дію з 30 квітня 2010 року. Визнати Договір іпотеки нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1, від 04.02.2008 pоку, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" та ОСОБА_6 таким, що припинив свою дію з 30 квітня 2010 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_6 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк»заборгованість за кредитним договором в сумі 373, 333 гривні 78 копійок. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 43,60 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 18.10.2006 pоку, зареєстрованого 31.10.2006 року в державному реєстрі права на нерухоме майно. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_6 судовий збір в сумі 1700 гривень та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь ПАТ «Універсал Банк». В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі -ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять суд скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 5 квітня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Універсал Банк" у стягненні з ОСОБА_7, ОСОБА_6 373 333 грн.78 коп. заборгованості за кредитним договором і у зверненні стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить іпоте кодавцю ОСОБА_6 на праві власності за договором купівлі-продажу від 18.10.2006 pоку. Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" і розірвати Кредитний договір від 4.02.2008 року № 073-2008-161 укладений між Публічним акціонерним товариством "Універсал банк" та ОСОБА_7, розірвати Кредитний договір від 4.02.2008 року № 073-2008-162 укладений між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_7. Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" і визнати Договір поруки від 04.02.2008 pоку № 073-2008-161-Р укладений між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_6 таким, що припинив свою дію з 30 квітня 2010 року. Визнати Договір іпотеки нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 04.02.2008 року укладений між Пуб лічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_6 таким, що припинив свою дію з 30 квітня 2010 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що 04.02.2009 року на підставі Кредитного договору № 073-2008-161 відповідач ОСОБА_7 отримав у ВАТ «Універсал банк»кредит в сумі 45 891, 00 шв. франків строком до 01 лютого 2038 року зі сплатою 4,50 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами 04.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 073-2008- 161-Р. Окрім цього, з метою забезпечення виконання зобов'язання між банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 05.02.2008 pоку, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно у вигляді квартири, що має три кімнати, загальною площею 43,60 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на праві власності. Відповідач ОСОБА_7 взяті на себе зобов'язання по договору належним чином не виконує, тому станом на 04.10.2010 року має заборгованість за договором кредиту в сумі 46 156,12 шв. франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.10.2010 р. (8,0885 грн. за 1 шв. франк) складає 373 333, 78 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 44 227,23 шв. франків, еквівалент 357 731,95 грн., по відсотках - 1 895,90 шв. франків, еквівалент 15 334,99 грн., підвищені відсотки - 32,99 шв. франків, еквівалент 266,84 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів зазначеної суми заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні доведено факт наявності у відповідача ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором і відповідач не надав суду доказів її погашення.

Погоджуючись по суті з зазначеними висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити мотиви та правові підстави задоволення позову в цій частині, оскільки суд належним чином не мотивував своє рішення.

Заперечуючи проти вимог банку про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором відповідачі вказували, що вони не згодні з сумою заборгованості, оскільки банк, на їх думку, безпідставно в односторонньому порядку збільшив розмір відсотків за користування кредитом та не повідомив про це ні боржника ні поручителя. Дії банку суперечать вимогам ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України, відповідно до якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

З зазначених підстав відповідачі звернулись до суду з зустрічним позовом та на зазначені обставини вони посилаються і в апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів зазначені заперечення та доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Відповідно до п 1.1.3. Кредитного договору, сторони погодили, що у разі звільнення Позичальника з основного місця роботи встановлюються нові процентні ставки за користування кредитними коштами, а саме: базова процентна ставка - у розмірі 9,95% річних та підвищена процентна ставка - у розмірі 29,85% річних, починаючи з першого робочого дня, що слідує за днем звільнення Позичальника з основного місця роботи, при цьому додаткова угода щодо внесення змін між сторонами не укладається.

Згідно з п.п. 1.1-1.2 договору поруки Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_7, усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору № 073-2008-161 від «04»лютого 2008 року укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору і він погоджується з ними.

Згідно п.1.3 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином судом встановлено, що підвищення відсоткової ставки за користування кредитом здійснено не в односторонньому порядку, як це зазначають відповідачі, а було погоджено з ними під час підписання договорів кредиту та поруки, а тому є правомірним. За таких обставин посилання відповідачів на положення ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України, відповідно до яких встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку та на Постанову Правління НБУ № 168 від 10.05.2010 року в якій закріплена заборона банкам змінювати відсоткову ставку за кредитними договорами -є безпідставним.

Отже висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення з боржника та поручителя суми заборгованості та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Приймаючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не звернув уваги, що договір іпотеки між банком та відповідачем ОСОБА_6 від 05.02.2008 pоку, укладений саме для забезпечення виконання боржником ОСОБА_7 своїх зобов'язане за кредитним договором, щодо повернення отриманих коштів, відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій.

Однак, задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції фактично допустив подвійне стягнення боргу з відповідачів, на що обґрунтовано посилаються відповідачі в своїй апеляційній скарзі. Так стягнувши з відповідачів солідарно суму боргу, суму нарахованих відсотків та штрафних санкцій, суд також звернув стягнення на предмет іпотеки не зазначивши, що звернення такого стягнення повинно проводитись виключно в межах суми заборгованості.

Крім того, суд не звернув уваги на вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення.

Надана суду вимога до іпотекодавця ОСОБА_6 (а.с. 30) не містить попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, на що обґрунтовано посилаються відповідачі в апеляційній скарзі.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України, викладених ним в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин - недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин рішення суду про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає обставинам справи, через що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позов в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 -задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2011 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 43,60 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2006 pоку, зареєстрованого 31.10.2006 року в державному реєстрі права на нерухоме майно -скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Мережко М.В.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.