АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 31 (I) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді Турік В.П.

Суддів Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

При секретарі Алісовій Т.С.

За участю позивача ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» на рішення Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_3 від 26 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданою загибеллю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду 23.10.2007 року до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» (далі-ТОВ «Автотранссервіс»), товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» (далі -ТОВ «Євробус») з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 23.03.2006 року її син в якості пасажира знаходився в маршрутному таксі «Мерседес Бенц 310», реєстраційний номер АЕ 1413 А1, який належить ТОВ «Євробус» під керуванням водія ОСОБА_4, працюючого в ТОВ «Автотранссервіс».

На вул. Серафимовича у м.Кривому Розі водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з вантажним автомобілем ГАЗ -330700, реєстраційній номер 54-73 ДНР, який належить УГППЗ «Укрпошта» під керуванням водія ОСОБА_5

Внаслідок ДТП її син загинув.

ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину, але кримінальна справа була закрита у зв*язку з амністією.

У зв*язку зі смертю сина вона тяжко хворіла, понесла витрати на лікування, також понесла витрати на поховання сина. Смертю сина їй було завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює у 150000 грн.

В уточненій позовній заяві просила стягнути майнову шкоду 14889 грн. витрати на встановлення пам*ятника на могилі сина та моральну шкоду 200 000 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 850 грн.

Просила стягнути шкоду з відповідачів солідарно.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_3 від 26.11.2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ТОВ «Автотранссервіс» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 14889 грн., моральну шкоду 150 000 грн., витрати на правову допомогу 850 грн.

Стягнуто з ТОВ «Автотранссервіс» на користь держави судові витрати 157 грн.39 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В іншій частині в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові. Вважає, що рішення необгрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом не встановлена наявність проїзного квитка у ОСОБА_6 та безпідставно притягнуто до відповідальності автомобільного перевізника ТОВ « «Авторанссервіс».

В порушення вимог цивільно-процесуального Кодексу України суд першої інстанції розглянув справу без участі їх представника.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.03.2006 року по вул.Серафімовича у м. Кривому Розі водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 310», реєстраційний номер АЕ 1413 А1 порушив Правила дорожнього руху, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з вантажним автомобілем ГАЗ-330700, реєстраційний номер 54-73 ДНР який належить УГППЗ «Укрпошта» під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП загинув ОСОБА_6В.(а.с.112).

Постановою Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_3 від 27.06.2007 року кримінальна справа щодо ОСОБА_4, який звинувачувався за ст.286 ч.2 КК України, закрита у зв*язку з амністією.

ОСОБА_6 є сином позивачки ОСОБА_2 (а.с.113).

На встановлення пам*ятника на могилі сина позивач витратила 14 889 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 у стягненні матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов вірного висновку, що відповідальність перед позивачем несе лише ТОВ «Автотранссервіс».

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов*язків.

Як встановлено судом, шкода позивачу була завдана винними діями ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов*язків, як водія згідно укладеного між ним та ТОВ «Автотранссервіс» трудового договору (а.с.47).

ТОВ «Автотранссервіс» є юридичною особою.

Транспортний засіб марки «Мерседес Бенц 310», яким керував ОСОБА_4 належить ТОВ «Євробус», але згідно договору від 06 грудня 2004 року цей транспортний засіб знаходився в оренді ТОВ «Автотранссервіс» (а.с.48).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність перед позивачем несе лише ТОВ «Автотранссервіс», так як шкода позивачу завдана його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов*язків і завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким на відповідній правовій підставі договору оренди воно володіло, оскільки такий висновок відповідає вимогам ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України, відповідно яких джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов*язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вірним є також висновок суду першої інстанції і про стягнення майнової шкоди з відповідача ТОВ «Автотранссервіс» у розмірі 14889 грн., оскільки шкода була заподіяна винними діями водія ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов*язків, та розмір майнової шкоди підтверджений квитанціями-замовлення та оплати (а.с.187,189).

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо визначення ним розміру моральної шкоди.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне роз*яснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом надане Пленумом Верховного суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 року з подальшими змінами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 150000 грн., що підлягає стягненню з відповідача, в повній мірі врахував обставини справи, характер правопорушення та його наслідки, ступінь вини особи, яка її завдала, тривалість та глибину моральних страждань, пов*язаних з втратою сина позивачем ОСОБА_2

Доводи в апеляційній скарзі, що судом на встановлена наявність проїзного квитка у ОСОБА_6 та що взагалі ТОВ «Автотранссервіс» притягнено до відповідальності безпідставно, колегія суддів не приймає до уваги оскільки вони висновків суду не спростовують.

Інші доводи зводяться до переоцінки висновків суду та незгоди з їх оцінкою судом і правового значення для вирішення спору не мають.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалене рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста ОСОБА_3 від 26 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ потягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді