Справа № 2-1852/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.11.2011 року. Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі паспорту серії ЕЕ № 614555 UA належала корова робочий № 4926 ідентифікаційний № UA по кличці „Красуня, порода „Червона степова, ІНФОРМАЦІЯ_1.

23 липня 2010 року він передав свою корову пастуху ОСОБА_2 для випасу. На той час корова була здорова та тільна. Пастух ОСОБА_2 пасла корову на пасовищі де росла люцерна, після поїдання якої корова загинула. Цей факт підтверджується Проколом розтину трупа тварини, складеного 23 червня 2007 року Нікопольською районною державною ветеринарною медициною. Смерть корови настала в результаті захворювання гострою тимпанією рубця, яке привело до набряку легень.

Діями ОСОБА_2 позивачеві була заподіяла матеріальна шкода в сумі 7 000 грн. Але відповідач відмовилась добровільно відшкодувати заподіяну йому шкоду.

З цього приводу позивач звертався до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровський області, де йому було запропоновано звернутися до суду за відшкодуванням заподіяної шкоди.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 7 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Так, позивач переніс сильні душевні страждання через халатне відношення ОСОБА_2 до виконання своїх обовязків пастуха, в результаті чого його корова загинула. Корова була „годувальницею його сімї та від її утримання вони мали додатковий доход. До того ж, ОСОБА_1 змушений витрачати додаткові зусилля для встановлення істини по справі та проведення експертизи.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача понесені їм витрати на правову допомогу в сумі 150 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та суду показала, що її вини в заподіяні шкоди позивачу не має. Крім того, вона вважає, що паспорт, на якій посилається позивач, не належить корові яка загинула. Тій корові було 12 років, у ОСОБА_1 не було паспорту та вона не проходила ніякої санітарної обробки. Тому, на думку відповідача, причина смерті корови в її захворюванні в наслідок її віку. До того ж, у Проколі розтину трупа тварини не встановлена її вина у загибелі корови. Також відповідач не погоджується з розміром матеріальної шкоди, оскільки він нічим не доведений. Тому, просила суд в позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, оглянувши відмовний матеріал № 3852 за фактом пошкодження корови, яка належить ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка заподіяла шкоду, звільняється від його відшкодування, якщо доведе, що шкода заподіяна не по його провині.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 належала корова робочий № 4926 ідентифікаційний № UA по кличці „Красуня, порода „Червона степова, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом серії ЕЕ № 614555 UA

23 липня 2010 року з 07-00 корова „Красуня випасалася в гурті на пасовищі під наглядом пастуха ОСОБА_2 Близько 16-30 годин ОСОБА_2 побачила перші ознаки хвороби корови, а саме здуття рубця, та поставила власника корови ОСОБА_1 у відомість. Коли позивач прийшов на пасовище, його корова вже загинула.

Відповідно до Проколу розтину трупа тварини від 23 червня 2007 року, складеного завідуючим відділом незаразних хвороб Нікопольської районної державної ветеринарної медицини ОСОБА_3, смерть корови настала в результаті захворювання гострою тимпанією рубця, яке привело до набряку легень.

У судовому засіданні ветеринарний лікар ОСОБА_3, якій був допитаний в якості свідка, підтвердив причину смерті корови в результаті захворювання гострою тимпанією рубця, яке привело до набряку легень. При цьому показав, що викликати таке захворювання могла люцерна, яку поїла корова на пасовищі, та пізніше, під час знаходження у відстійнику, попила води.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що 23 липня 2010 року з ранку він бачив, що відповідач ОСОБА_2 пасла корів на полі, де разом з бурянами росте люцерна. В той же день йому стало відомо, що корова, яка належить ОСОБА_1 загинула.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 23 липня 2010 року корів пасла ОСОБА_2 У ввечері, коли вона (ОСОБА_5В.) зустрічала свою корову, побачила, що її корова була обдута, так як чим-то обїлась. Потім їй стало відомо, що в той день загинула корова, яка належить ОСОБА_1

У судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 не спростовувала той факт, що 23 липня 2010 року загинула корова, яка належить ОСОБА_1 Також вона підтвердила, що корова захворіла після того, як находилася у відстійнику в обідню годину де пила воду.

До того ж, під час проведення працівниками Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_1, була опитана ОСОБА_2, яка показала, що до обіду корів вона випасала на полі, яке знаходиться навпроти її будинку. Раніше на цьому полі росла люцерна, але у весні 2010 року поле було перепахане, та на ньому росте лише щир, амброзія та інший бурян.

Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що корова, яка загинула 23 липня 2010 року, не мала паспорту та не проходила ніякої санітарної обробки, оскільки цей факт спростовується оглянутим у суді паспортом серії ЕЕ № 614555 UA на корову робочий № 4926, ідентифікаційний № UA по кличці „Красуня, порода „Червона степова, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належала з 10 квітня 2010 року ОСОБА_1, та довідкою Нікопольської районної державної ветеринарної медицини про дослідження 14 травня 2010 року корови „Красуня

ідентифікаційний № UA на лейкоз, бруцельоз з негативним результатом та щеплення проти сибірки.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що шкода, яка заподіяна майну ОСОБА_1, підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2, оскільки саме її халатне відношення до виконання обовязків пастуха, які вона виконувала 23 липня 2010 року, а саме, випасання корів на полі не призначеного для цього, спричинило отруєння корови „Красуні люцерною.

Крім того, судом не встановлені обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У даному разі розмір матеріальної шкоди суд визначає відповідно до довідки Управління статистики у Нікопольському районі № 28/18-495 від 23.06.2011 р. та виходячи з середньої ціни реалізації 1 кг великої рогатої худоби ( у живій вазі) підприємствами (крім малих) Нікопольського району у січні-травні 2011 року в сумі 5,0 грн. (без ПДВ).

Згідно з Протоколом розтину трупа тварини від 23 липня 2010 року вага тварини виходячи з ваги рівноцінної тварини в здоровому стані складає 510 кг. Отже, сума матеріальної шкоди складає 2 550 грн. Дана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь власника корови ОСОБА_1

Також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, яка заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю, відшкодовується особою, яка заподіяла його, при наявності її провини, крім випадків, установлених частиною другої даної статті.

Зважаючи на те, що шкода, яка заподіяна майну ОСОБА_1 була заподіяна відповідачем у результаті халатного відношення до виконання обовязків пастуха, суд дійшов висновку, що і моральну шкоду позивачеві також повинна відшкодувати відповідач ОСОБА_2

Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, полягає в наступному. Так, позивач переніс сильні душевні страждання через халатне відношення ОСОБА_2 до виконання своїх обовязків пастуха, в результаті чого його корова загинула. Корова була „годувальницею його сімї та від її утримання вони мали додатковий доход. До того ж, ОСОБА_1 змушений був на шкоду своїй сімї та роботі витрачати додаткові зусилля для встановлення істини по справі та проведення експертизи.

Виходячи з характеру протиправних дій та ступені вини відповідача; щиросердечних страждань, випробовуваних позивачем у зв'язку з ушкодженням його майна, - суд, з огляду на вимоги виваженості, розумності і справедливості, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача повинен складати 1 000 гр.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 179,50 грн.

В той же час вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 150 грн. витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката по складанню позовної заяви, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

Однак витрати, повязані з оплатою послуг адвоката по складанню позовної заяви, не відносяться до правової допомоги, затрати на яку підлягають відшкодуванню відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79 УПК України, оскільки така правова допомога не була надана під час судового процесу у справі згідно зі ст. 56 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215,217-218 ЦПК, 1166,1167 ЦК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 550 (дві тисячі пятсот пятдесят) грн., моральної шкоди 1 000 (одна тисяча) грн., судові витрати у розмірі 179 (сто сімдесят девять) грн. 50 коп., а всього до стягнення 3 729 (три тисячі сімсот двадцять девять) грн. 50 коп.

3. В інший частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя:

ОСОБА_6