АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (3)ОСОБА_1
Доповідач Грищенко Н. М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н. М.

суддів Зубакової В. П., Остапенко В. О.

при секретарі Бадалян Н. О.

за участю: позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ОСОБА_3» (надалі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3») про стягнення моральної шкоди в розмірі 192 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди 40 000 грн., без урахування податку з доходів фізичних осіб.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом не зазначено правового обґрунтування ухваленого рішення; не враховано, що шкідливі умови праці законодавчо дозволені і позивач добровільно погодився на роботу у таких умовах; не встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання; помилково застосовані положення ст. ст. 173 та 237' КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, які не поширюються на спірні правовідносини; на теперішній момент позивач не має права на відшкодування шкоди ні за рахунок відповідача, ні за рахунок Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; не обґрунтовано факт спричинення та розмір моральної шкоди; не була застосована позовна давність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_2 у період з 03.10.1995 року працював на ш. «Ювілейна» підземним кріпильником гірнорабочим 2-го розряду з повним робочим днем під землею, з 20.02.1996 року підземним прохідником 4-го розряду з повним робочим днем в підземних умовах, з 29.11.1997 року підземним кріпильником 3-го розряду з повним робочим днем в підземних умовах, з 16.10.2001 року підземним кріпильником 4-го розряду з повним робочим днем в підземних умовах по 31.03.2011 року, звільнений з роботи за станом здоровя.

Висновком МСЕК від 30 березня 2011 року ОСОБА_2 була первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% та ІІІ групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 11 березня 2011 року (а.с. 12) встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є керівництво ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» (правонаступником якого є відповідач), яке допустило порушення вимог ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» та ст.. 153 КЗпП України.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач переносить моральні страждання, повязані з професійним захворюванням, лікуванням та неможливістю вести повноцінний спосіб життя.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про відшкодування моральної шкоди ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_3 України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 30 березня 2011 р. встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Щодо строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь позивача з 40 000 грн. до 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши його з 40 000 грн. до 25 000 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого ОСОБА_3 України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: