АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-532/2011р. Головуючий 1-ї інст: Юдін Є.О.
Доповідач: Яцина В.Б.
Категорія: договірна
УХВАЛА

іменем України

23 березня 2011 р.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

- суддів: Карімової Л.В., Бурлака І.В., при секретарі Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна фірма «Росія»» до товариства з обмеженою відповідальністю виробниче обєднання «ЕКО», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

22 квітня 2010 року ТОВ «АФ Росія» звернулася суду із позовом про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором комісії в сумі 1690,34 грн.

На обґрунтування позову послалося на те, що 03 лютого 2009 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір комісії, за яким позивач зобовязався за її рахунок придбати для неї озиму пшеницю на суму 1690,34 грн., при цьому комісійна винагорода позивача складає 1 копійку. Позивач повністю виконав свої обовязки за цим договором та придбав для ОСОБА_1 вказаний товар на зазначену суму, про що 10 лютого 2009 року був складений та підписаний сторонами договору звіт комісіонера, однак ОСОБА_1 свої зобовязання за цим договором не виконала та не сплатила комісіонеру належну йому комісійну винагороду та не відшкодувала витрати на придбання товару, хоча позивач неодноразово звертався до неї з відповідними вимогами у позасудовому порядку.

11 лютого 2010 року позивач уклав з TOB ВО «ЕКО» договір поруки, за яким ТОВ ВО «ЕКО» зобов'язався перед ТОВ «АФ Росія» відповідати за виконання усіх зобовязань ОСОБА_1 за вказаним договором комісії у солідарному з нею порядку. Згідно п. 2.2 договору поруки у разі невиконання боржником за договором комісії своїх обовязків перед позивачем, поручитель зобовязаний виконати зобовязання боржника протягом пяти банківських днів з дня отримання вимоги кредитора. Оскільки поручитель не виконав надіслану йому 16 березня 2010 року вимогу позивача про виконання своїх обовязків за договором поруки, позивач просив задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_1 не заперечуючи проти права позивача на отримання винагороди та компенсації понесених витрат за договором комісії, позов не визнав, за його необґрунтованістю. При цьому визнав, що відповідачка отримала за вказаним договором комісії озиму пшеницю, вартість якої не була сплачена, оскільки вважала, що отримує таким чином орендну плату за оренду свого земельного паю.

Представник TOB ВО «ЕКО» своїм правом участі у судовому засіданні не скористався.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року позов був задоволений.

Стягнуто солідарно з ТОВ ВО «ЕКО» і ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аграрна фірма «Росія» 1690 грн. 34 коп., в також судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на: порушення судом норм матеріального і процесуального права; неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. При цьому вказала, що позивач не довів наявність заборгованості за договором комісії, суд не надав оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що договір комісії був укладений з нею шляхом обману, а договір поруки був укладений вже після прострочення боржника за договором комісії і тому фактично є договором заміни боржника у договорі комісії.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Аграрна фірма «Росія» і ОСОБА_1 був укладений договір комісії від 03 лютого 2009 року, згідно якого Комісіонер (позивач) зобовязується за винагороду за дорученням комітента (відповідачка) та за його рахунок в строк один місяць здійснити придбання від свого імені у власність комітента товар на загальну суму 1690,34 грн., при цьому комісійна винагорода складає 0,01 грн. Позивач виконав вказаний договір комісії та придбав у власність ОСОБА_1 товар (озиму пшеницю) на загальну суму 1690,34 грн., про що був складений звіт комісіонера від 10 лютого 2009 року, який був підписаний сторонами договору. Свої зобовязання із відшкодування витрат на придбання товару та виплати комісійної винагороди позивачу ОСОБА_1 не виконала.

11 лютого 2010 року позивач та ТОВ ВО «ЕКО» з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязання по договору комісії від 03 лютого 2009 року уклали договір поруки, за яким ТОВ ВО «ЕКО» (Поручитель) зобовязується солідарно із Боржником (ОСОБА_1І.) відповідати перед ТОВ «Аграрна фірма «Росія» - Кредитором, за виконання всіх зобовязань Боржника по вказаним договору комісії. 16 березня 2010 року позивач звернувся до Поручителя з вимогою виконати зобовязання Боржника за Договором комісії, а саме - сплатити позивачу 1690,34 грн., однак не заперечуючи проти цього Поручитель не виконав своїх обовязків та не сплатив борг відповідачки за договором комісії.

Матеріали справи не містять доказів і відповідачка не довела того, що договір комісії був удаваним, або вона діяла у даному випадку під впливом обману чи помилки, що свідчить про неспростовність презумпції правомірності цього договору.

Оскільки відповідачка 10 лютого 2009 року отримала від позивача 1516 кг озимої пшениці на загальну суму 1690,34 грн. і не сплатила позивачу її вартість, а також - 0,01 грн. комісійної винагороди за цим договором, і щодо цих обставин по справі спору немає, у відповідачки за цим договором відповідно до ст.ст. 629, 1011, 1013 ЦК України виникло зобовязання сплатити вартість придбаної для неї пшениці та комісійну винагороду у сумі заявленого по справі позову.

Виходячи з того, що відповідачка не виконала свої зобовязання за договором комісії, в ТОВ ВО «ЕКО» прострочив свої зобовязання за договором поруки, то відповідно до вказаних норм матеріального права та згідно до ч.ч. 1 ст.ст. 553, 554 ЦК України суд першої інстанції обґрунтовано поклав них солідарну відповідальність перед позивачем, який є кредитором за умовами цих договорів, які є чинними і обєктивно нічим по справі не спростовані.

Той факт, що договір поруки був укладений після прострочення боржника за договором кредиту, не спливає не дійсність вимог кредитора і тому зазначена обставина на може свідчити про нікчемність цієї поруки.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді колегії