Справа № 2- 246/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2010 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Журби С.О.
при секретарі Йосипенко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного будівельного підприємства «Покрівельник»про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним:
Позивач виконувала роботу бухгалтера в ПБП «Покрівельник»з 01.06.2004 року по 30.11.2008 року, але трудовий договір з нею не був укладений.
Згідно кодексу законів про працю України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Факт допуску позивача до роботи бухгалтера підтверджується наявністю складеної нею від руки фінансової, податкової, бухгалтерської та статистичної звітності у відповідних державних органах; відомостями, що містяться в заяві заступника директора ПБП «Покрівельник»ОСОБА_2 щодо неповернення позивачем бухгалтерських документів після припинення трудових правовідносин, поданої ним до Соснівського РВ УМВС в Черкаській області в двадцятих числах грудня 2008 року, та в заяві про повернення заяви щодо дій ОСОБА_1 без розгляду; розпискою директора ПБП «Покрівельник»ОСОБА_3 про заборгованість позивачу заробітної плати за роботу бухгалтера від 05.12.2008 року; розрахунком по заборгованості заробітної плати директора ПБП «Покрівельник»та бухгалтера ОСОБА_1
За період виконання роботи з 01.06.2008 року по 01.12.2008 року відповідач заборгував позивачу оплату за роботу бухгалтера в розмірі 6000,00 грн. В підтвердження заборгованості директор ПБП «Покрівельник»ОСОБА_4 видала позивачу розписку на суму 6000,00 грн., згідно якої зобовязалася повернути борг в повному обсязі в строк до 15.01.2009 року. Відповідач своє зобовязання виконав частково, повернувши 18.12.2008 року лише частину боргу у розмірі 510,00 грн.
Позивач вважає, що несвоєчасною виплатою заробітної плати їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 3000,00 грн.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підляже до задоволення з огляду на наступне:
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України.
Для стягнення заборгованості по заробітній платі позивач повинен був довести факт існування між нею та відповідачем трудових правовідносин, факт існування заборгованості по заробітній платі та її розмір.
В ході розгляду справи позивач не змогла довести обставини, якими вона обґрунтовує позов.
Не можуть зокрема вважатись належними доказами по справі надані позивачем розписка від імені ОСОБА_4 про розмір заборгованості перед позивачем як її бухгалтером та таблиця розрахунку заборгованості по заробітній платі, в якій міститься напис «Камєшкова»та підпис, оскільки підписи на розписці та таблиці жодним чином не завірені. Не було доведено авторство даних підписів і іншим чином, зокрема за допомогою призначення почеркознавчої експертизи, хоча суд неодноразово розяснював позивачу порядок її призначення.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що на протязі певного періоду позивач здавала в Пенсійний фонд України та ДПІ в м. Черкаси податкову звітність ПП «Покрівельник», однак вказали, що не знають, чи діяла позивач як працівник підприємства, чи може у них були цивільно-правові відносини, тощо. Свідки пояснили, що з цього факту у них взагалі відсутня інформація. Не змогла підтвердити наявність саме трудових правовідносин між позивачем та ПП «Покрівельник» і свідок ОСОБА_7, яка зазначила, що хоча і знає про те, що її мати робила і подавала звіти від імені підприємства, вона не може засвідчити чи були трудові відносини між ними та умови оплати праці. Також свідок пояснила, що бачила, як ОСОБА_4 видавала її матері розписку про наявність заборгованості, однак яка саме це була заборгованість, її природу пояснити е змогла. Відсутні у неї дані і про те, від імені кого саме (від себе як фізичної особи чи як від керівника підприємства) ОСОБА_4 писала розписку. Та й самої розписки вона не бачила.
За таких умов суд приходить до висновку про недоведеність посилань позивача, що між нею та ПП «Покрівельник»існували трудові відносини, і вона працювала на підприємстві бухгалтером, адже лише сам факт подачі від імені підприємства звітів не доводить цього, оскільки позивач могла діяти не як працівник підприємства, а як повірена особа, і між ними могли існувати не трудові, а цивільно-правові відносини, зокрема, наприклад, відносини підряду. Той факт, що позивач не перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах зокрема доводиться і тим, що на звітах підприємства, які подавалися в Пенсійний фонд України та ДПІ в м. Черкаси у період, коли як стверджує позивач вона там працювала бухгалтером, в графі «підпис та прізвище бухгалтера»зазначена ОСОБА_4 а не позивач.
Не були доведені вказані факти і іншим чином. Так, за клопотанням позивача суд направив запит до Соснівського районного відділу УМВС України в Черкаській області запит про витребування матеріалів, в яких за твердженнями позивача містились докази її роботи на підприємстві бухгалтером, однак в подальшому представник позивача відмовився від цього, мотивуючи відсутністю зазначених даних у вказаному органі. Інші дії, направлені на здобуття доказів по справі також результатів не дани.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: