АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: «житлові» Головуючий 1 ї
Доповідач: Бурлака І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним і в подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 22.07.1989 року по 22.08.2000 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 та проживала разом з відповідачами в спірній квартирі за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 256, кв. 335, в якій. на теперішній час зареєстровані та проживають: вона та відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_5 в цій квартирі не проживає з 17.11.2004 року та знята з реєстраційного обліку. Спірна квартира трикімнатна ізольована, приватизована та належить на праві часткової власності їй 1/5, відповідачам кожному по 1/15. Оскільки між нею та відповідачами склалися неприязні відносини, просила суд визначити порядок користування спірною квартирою № 335 по Салтівському шосе, 256 в м. Харкові та виділити їй в користування житлову кімнату № 4 площею 13,0 кв. м. (без балкона в користування ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 житлові кімнати № 2 площею 16,2 кв. м. (з балконом площею 5,8 кв. м.), № 3 - площею 14,8 кв. м. (з балконом), а також вбудовану шафу № 5 площею 0,5 кв. м; в спільному користуванні сторін залишити приміщення загального користування № 1 - коридор площею 8.8 кв. м., № 6 кухню площею 6,9 кв. м., № 7 - ванну кімнату площею 2,1 кв. м., № 8 - вбиральню площею 1,1 кв. м.; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 солідарно на її користь вартість судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1290,00 грн., 12,90 грн. - за послуги банку, судові витрати в сумі 8,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн., 1000,00 грн. витрат на правову допомогу та 181,40 грн. вартості відповіді на запит, а всього 2529,80 грн.

Відповідачі позов не визнали та подали зустрічний позов, в якому просили припинити право власності ОСОБА_4 на 1/5 частину спірної квартири: стягнути з них на користь ОСОБА_4 вартість цієї частки, визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_5В право власності на 1/3 частину спірної квартири.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова (протокольною) від 23 березня 2011 року зустрічний позов повернуто відповідачам.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року позов задоволено; визначено порядок користування квартирою № 335 у будинку № 256 по Салтівському шосе в м. Харкові; виділено в користування ОСОБА_4 у квартирі № 335 будинку 256 по Салтівському шосе в м. Харкові житлову кімнату № 4 площею 13,0 кв. м (без балкону); виділено в спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у квартирі № 335 у будинку № 256 по Салтівському шосе в м. Харкові житлову кімнату № 2 площею 16,2 кв .м. (з балконом), житлову кімнату № 3 площею 14,8 кв. м. (з балконом) та вбудовану шафу № 5 площею 0,5 кв. м; коридор № 1 площею 8,8 кв. м., кухню № 6 площею 6,9 кв. м., ванну кімнату № 7 площею 2,1 кв. м., вбиральню № 8 площею 1,1 кв. м., які знаходяться у квартирі № 335 у будинку № 256 по Салтівському шосе в м. Харкові - залишено у спільному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3 Г.В., ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати, повязані з розглядом справи по 843,26 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили змінити рішення суду та встановити право ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зберігати свої особисті речі в кімнаті № 4 загальною площею 13,0 кв .м. в спірній квартирі, виділивши їм для зберігання речей у кімнаті 4,0 кв.м. та в задоволенні позову щодо стягнення з них витрат на правову допомогу - відмовити, оскільки розмір судових витрат не доведено. При цьому посилалися на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині визначення порядку користуванні спірною квартирою, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

За положеннями ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №2 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що спірна трикімнатна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності: кожному з сторін по 1/5 частині (а.с.5-8), а відповідачам після смерті ОСОБА_6 ще по 1/3 частки спадкового майна, яке складається з 1/5 частки спірної' квартири, (а.с.48), тобто ОСОБА_7 належить 1/5 частка спірної квартири, відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 кожному по 1/15 частки (а.с.58, 99-101,110).

В спірній квартирі фактично зареєстровані, проживають та сплачують комунальні платежі позивачка ОСОБА_4 - колишня дружина ОСОБА_3, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідачка ОСОБА_5 в спірній квартирі не зареєстрована та не проживає, (а.с.9).

В суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що в кінці серпня 2009 року без згоди позивачки ОСОБА_4 в спірній квартирі без реєстрації стали проживати теперішня дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_8 зі своєю неповнолітньою донькою - ОСОБА_9 та неповнолітнім сином - ОСОБА_10

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 86123 від 04.10.2010 року сторонам запропоновано один варіант порядку користування спірною квартирою з відступом ідеальних часток, оскільки визначити порядок користування спірною квартирою між співвласниками відповідно до ідеальних часток та визначити порядок користування спірною квартирою з переплануванням, щоб відповідало частці ОСОБА_4, враховуючи обємно-планувальне рішення будинку та квартири, не надавалося можливим.

Визначаючи порядок користування спірною квартирою між співвласниками ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та виділяючи у користування в спірній квартирі ОСОБА_4 житлову кімнату № 4 площею 13,0 кв. м. (без балкону), у спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 житлову кімнату № 2 площею 16,2 кв .м. (з балконом), житлову кімнату № 3 площею 14,8 кв. м. ( з балконом) та вбудовану шафу № 5 площею 0,5 кв. м. та залишаючи у спільному користуванні сторін коридор № 1 площею 8,8 кв. м., кухню № 6 площею 6,9 кв. м., ванну кімнату № 7 площею 2,1 кв. м., вбиральню № 8 площею 1,1 кв. м., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з єдиного запропонованого висновком варіанту, згідно якого ОСОБА_4 виділено в користування приміщень у квартирі загальною площею 18,6 кв м., що на 5,6 кв. м. загальної площі більше ніж покладено та 13,0 кв. м. житлової площі, що на 4,2 кв. м житлової площі більше ніж покладено, а відповідачам виділено у користування приміщень в спірній квартирі загальною площею 46,5 кв. м., що на 5,6 кв. м загальної площі менше ніж покладено на 31,0 кв. м. житлової площі, що на 4,2 кв. м. житлової площі менше ніж покладено, а також з того, що іншого житла у позивачки немає, що фактично в спірній квартирі зареєстровано 3 співвласника, у звязку з чим посилання відповідачів на те, що оскільки у нихнемає місця для зберігання їх речей, їм необхідно виділити 4,0 кв. м. в кімнаті позивачці ОСОБА_4, тому рішення необхідне змінити, судовою колегією не приймаються. Вимоги відповідачів щодо припинення частки ОСОБА_4 в спірній квартирі з відповідною матеріальною компенсацією в суді першої інстанції не розглядалися, оскільки протокольною ухвалою суду від 23.03.2011 року за заявою представника відповідачів зустрічний позов повернуто відповідачам, (а. с 126).

В суді апеляційної інстанції відповідачі фактично не заперечували проти запропонованого висновком цієї експертизи встановленого порядку користування спірною квартирою.

Виходячи з вимог закону судова колегія вважає, що за таких обставин запропонований висновком порядок користування спірною квартирою між співвласниками являється єдиним варіантом, який остаточно урегулює відносини між сторонами, тому рішення суду в цій частині являється законним та обґрунтованим.

Що стосується стягнення з відповідачів на користь позивачки судових витрат, судова колегія виходить з наступного.

Виходячи з вимог ст.. ст.. 79, 88 ЦПК України судова колегія погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 37,00 грн. та витрат, повязаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1290,00 грн.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідачів 1000,00 грн. витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних справ.

Додатком до цієї постанови встановлено, що розмір компенсації витрат, повязаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється відповідно до того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Відповідно до аналізу статей 84, 88 ЦПК України, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом під час вирішення цивільної справи.

Матеріали справи не містять фактично понесених позивачкою витрат на правову допомогу на суму 1000,00 грн., крім витрат, понесених позивачкою на послуги банку при оплаті за проведення судової експертизи в сумі 12,90 грн., витрат, повязаних за отримання відповіді на запит в розмірі 181, 40 грн., тому виходячи з вимог закону та обставин справи розмір витрат на правову допомогу судова колегія зменшує з 1000,00 грн. до 500,00 грн., а всього вважає за необхідне розмір судових витрат зменшити з 843,216 грн. з кожного до 611,83 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч. 1 ст. 307, п.1.ч.1.ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року - змінити.

Розмір судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з кожного по 843,26 грн. на користь ОСОБА_4 зменшити та стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 611,83 грн. судових витрат з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованогоСуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набраннязаконної сили.

Головуючий суддя:

Судді: