АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 25 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Братіщевої Л.А., Соколан Н.О.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», про визнання події страховим випадком, зобовязання здійснити страхову виплату та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про визнання події страховим випадком, зобовязання здійснити страхову виплату та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір страхування автомобіля, придбаного за кредитні кошти надані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра»), згідно договору одним із страхових випадків є відшкодування шкоди внаслідок викрадення автомобіля. 28 червня 2010 року він виявив зникнення автомобіля та звернувся до райвідділу міліції і до відповідача із заявою про страховий випадок. Директор Криворізького страхового центру відповідача надав йому листа про визнання страхового випадку і вказав попередню суму страхового відшкодування, проте в подальшому відповідач відмовився виплачувати страхове відшкодування з причин халатності страхувальника. Вважає що ніякої халатності з його боку допущено не було, тому уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати подію викрадення у нього автомобіля «ЗАЗ ТF 699 Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 страховим випадком, зобовязати Акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» здійснити йому страхову виплату за договором страхування в сумі 36000 грн., стягнути з відповідача 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 145 грн. судових витрат.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо невиконання ним умов договору страхування, залишив поза увагою, що викрадення автомобіля сталося у святковий день і звязатися із страхувальником він зміг тальки о 9-й годині наступного дня та не звернув увагу, що страхове відшкодування йому необхідне для подальшої сплати вигодонабувачу ПАТ КБ «Надра», оскільки викрадений автомобіль придбаний на кредитні кошті і він щомісяця сплачує банку платежі в рахунок погашення кредиту.

У своїх запереченнях Акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки ЗАЗ TF 699 Р, державний номер НОМЕР_1.

13 жовтня 2009 року між позивачем та акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії А3 № 66.

Вранці 28 червня 2010 року транспортний засіб, в якому знаходилися: посвідчення водія, техпаспорт, договір страхування та інше майно, у ОСОБА_2 було викрадено. За даним фактом 28 червня 2010 року слідчим відділом Інгулецького районного Відділу внутрішніх справ було порушено кримінальну справу.

Відмовляючи позивачу у позові щодо визнання події викрадення транспортного засобу страховим випадком, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження вжиття ним заходів для своєчасного повідомлення диспетчерської служби технічного асистансу страховика про подію викрадення у нього застрахованого транспортного засобу, у звязку з чим дійшов висновку про те, що позивач без поважних причин не виконав вимоги п.21.2.7 Договору страхування,яким передбачено, обовязок страхувальника при настанні події, яка в подальшому може кваліфікуватися як страховий випадок, негайно, але не пізніше 30 хвилин, повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика.

Однак з таким висновком погодитися не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування яке здійснюється на основах договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно, відповідно до вимог цього Закону.

Конкретні умови страхування страховиком, визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Положеннями ст. 989 ЦК України, та ст. 21 Закону України «Про страхування» передбачені обовязки страхувальника, зокрема, щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку, або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Пунктом 21.2.7 Договору страхування передбачено обовязок страхувальника при настанні події, яка в подальшому може кваліфікуватись як страховий випадок, негайно, але не пізніше 30 хвилин, повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика. Неповідомлення (або невчасне повідомлення без поважних на те причин) диспетчерської служби технічного асистансу страховика є підставою для відмови у сплаті частини або повного обєму страхового відшкодування при такій події.

З огляду на положення ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», п.21.2.7 Договору страхування неповідомлення або несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а не у відмові визнання такої події страховою.

До того ж згідно Договору страхування викрадення застрахованого транспортного засобу є страховою подією (випадком), визнаною і директором Криворізького страхового центру АТ «Українська пожежно-страхова компанія», про що свідчить письмове повідомлення від 30 червня 2010 року відповідача ВАТ КБ «Надра» - вигодонабувача за кредитним договором про те, що 28 червня 2010 року відбувся страховий випадок (викрадення) транспортного засобу належного ОСОБА_2 і переданого в заставу банку в якості забезпечення зобовязань за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року.

Факт викрадення транспортного засобу та документів позивача 28 червня 2010 року і порушення за цим фактом кримінальної справи підтверджено довідкою слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області.

Враховуючи, що ця подія відбулася в святковий (неробочий) день, відповідачем же не надано ні суду першої ні суду апеляційної інстанцій доказів на підтвердження того, що в цей день диспетчерська служба технічного асистансу «Трасса» працювала, колегія суддів вважає, що позивачем не було виконано вимоги п.21.2.7Договору страхування з поважних причин.

Пунктом 23.2 Договору передбачено, що халатність страхувальника щодо залишення у салоні транспортного засобу ключа (ключів) до цього транспортного засобу або реєстраційних документів до нього, втрата будь-якого ключа до транспортного засобу, що призвело до незаконного заволодіння (викрадання) транспортного засобу або додаткового обладнання тощо є виключенням із страхових випадків та виплата страхового відшкодування не здійснюється.

Однак колегія суддів вважає, що причинний звязок між наявністю у закритому салоні транспортного засобу техпаспорту, та викраденням цього транспортного засобу відповідними доказами не підтверджено, тому відмова відповідача з цієї підстави у визнанні події (викрадення) страховим випадком є безпідставною.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 36000 грн. на його користь безпідставні, оскільки вигодонабувачем є ВАТ КБ «Надра», який, згідно листа від 02.09.2010 року, просив відповідача перерахувати страхове відшкодування на рахунок ВАТ КБ «Надра» ДРУ.

Враховуючи, що ні договором страхування ні матеріальними нормами, якими регулюються договірні зобовязання щодо страхування, відшкодування моральної шкоди не передбачено, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, нового рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання події викрадення транспортного засобу позивача 28.06.2010 року страховим випадком та відмови в іншій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у судах першої та апеляційної інстанцій: 12,75 грн., по сплаті судового збору, 74,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про визнання події страховим випадком, зобовязання здійснити страхову виплату та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати подію від 28 червня 2010 року викрадення у ОСОБА_2 автомобіля «ЗАЗ ТF 699 Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 страховим випадком.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені у судах першої та апеляційної інстанцій: 12,75 грн. по оплаті судового збору, 74,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: