АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Горбачевській І.П.,

за участю відповідача ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року Відкрите (у теперішній час Публічне) акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29 квітня 2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 222/б, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 10300 грн. строком користування до 28 квітня 2011 року зі сплатою 24 % річних. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязаний був сплачувати повернення кредиту щомісячно згідно графіку погашення заборгованості, фактично розраховані проценти за кожний поточний календарний місяць, а також плату за обслуговування кредиту в розмірі 103 грн., що становить 1 % від суми кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 26 лютого 2010 року становить: заборгованість по кредиту - 10300 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3524 грн. 35 коп., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту - 2266 грн. Просив стягнути з відповідача вищезазначені суми, а також штраф за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів та щомісячної комісії в розмірі 1585 грн. 27 коп. та судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 04 липня 2011 року позовні вимоги ПАТ ««Всеукраїнський акціонерний банк» задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно розглянув справу за відсутності відповідача та його представника, не звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ОСОБА_2 будь-яких коштів. Крім того, докази по справі, надані позивачем, залучені судом з порушенням вимог ст. ст. 59, 131 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 222/б, згідно якого відповідач одержав 10300 грн. кредиту зі строком користування до 28 квітня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Відповідач зобовязався сплачувати кредит щомісячно згідно графіку, однак свої зобовязання не виконав, а саме не повернув кредит в сумі 10300 грн., таким чином утворилась заборгованість. Станом на 26.02.2010 року сума штрафу за несвоєчасне погашення кредиту склала 1585 грн. 27 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом склала 3524 грн. 35 коп., заборгованість по щомісячній платі за обслуговування кредиту становить 2266 грн., що в загальній сумі складає 17675 грн. 62 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надання та перерахування кредитних коштів в сумі 1030 грн. та 9270 грн. на імя ОСОБА_2 підтверджено кредитним договором, графіком погашення кредиту, детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки (додаток №2 до кредитного договору №222/б від 29.04.2008 року), меморіальними ордерами №59860 та №59857 від 29.04.2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За кредитним договором, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором, застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (Позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із сутті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми (ч.1 ст.1047 УЦ України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Як убачається із кредитного договору №222/б від 29.04.2008 року кредитні кошти надаються банком відповідачу (позичальнику) після набуття чинності цим Договором та з урахуванням відповідних умов (п.п.2.1.1 п.2.1), зокрема, відкриття позичальником у відділенні №10 Дніпропетровської філії ВАТ «ВіЕйБіБанк») поточного рахунку в гривні №0373 код банку 305868 (надалі за текстом «поточний рахунок») та укладення з цією метою між позичальником і банком на умовах, запропонованих банком, договору банківського рахунку. Умови відкриття, ведення та закриття поточного рахунку визначаються в Договорі банківського рахунку (п.п.2.1.1.2 п.2.1); відкриття позичальником в указаному відділенні банку карткового рахунку в гривні 02 код банку 305868. Умови відкриття, ведення та закриття кредитного рахунку визначаються в договорі про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичної особи (п.п.2.1.1.3 п.2.1 договору).

Відповідачем у добровільному порядку було підписано як кредитний договір №222/б, додатки 1 і 2 до нього, так і заявку на отримання кредиту в сумі 10300,00 грн., договір про відкриття банківського картрахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № VE 02 від 29.04.2008 року, а також письмовою розпискою підтверджено факт отримання ним 29.04.2008 року платіжної картки у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом. Свої підписи на вказаних та інших документах відповідач не спростовує.

Відповідно до п.1.1 розділу 1 Договору про відкриття банківського картрахунку банком відкрито було картковий рахунок та видано відповідачу міжнародну платіжну картку на підставі його заяви-анкети і здійснив на його картковий рахунок №/02 29.04.2008 року, за двома меморіальними ордерами, перерахування 1030, 00 грн. і 9270,00 грн. що підтверджено меморіальними ордерами (а.с.58,59 грн.)

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача та його представника щодо відсутності доказів отримання ОСОБА_2 будь-яких коштів від позивача.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача та його представника на отримання ОСОБА_2 в телефонному режимі відмови позивача у наданні кредитної суми, оскільки, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, ними не надано будь-яких доказів на підтвердження цих доводів.

Крім того, відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач договір позики в судовому порядку не оспорив.

Колегія суддів не погоджується з доводами представника відповідача про те, що підставою для скасування рішення суду також є порушення судом норм процесуального права, зокрема п.2 ч.1 ст. 169, ст.ст. 59, 131 ЦПК України, оскільки ухвалив рішення у його відсутності та відсутності відповідача, залучив до матеріалів справи докази та взяв до уваги ці докази, які були надано позивачем через канцелярію суду більше ніж через рік після попереднього судового засідання та після розгляду справи по суті, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Частиною 2 ст.169 ЦПК України передбачено, що неявка представника в судове засідання без поважних причин або не повідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Як убачається із матеріалів справи, представник відповідача був присутнім в судовому засіданні 27.04.2011 року. Згідно запису в журналі судового засідання від цієї дати у судовому засіданні досліджувалися матеріали справи, в тому числі і докази, які надійшли до суду 22.03.2011 року, при цьому представником з приводу цих доказів будь-які клопотання не заявлялися. В судовому засіданні 16.06.2011 року, у звязку з наявністю в матеріалах справи доказів про отримання відповідачем платіжної картки, представником відповідача було заявлено клопотання про оголошення перерви для виклику відповідача, який не зявився в судове засідання через знаходження у лікарні. Судом було оголошено перерву до 14.00 годин 07.07.2011 року, однак представник відповідача і сам відповідач, будучи у встановленому порядку оповіщеними про час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, як і не надали за вимогою суду доказу на підтвердження поважності причин неявки відповідача в судове засідання 16.06.2011 року.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Правильне по суті і справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (ч.2 ст.308 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: