Справа 2-259/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2011 року смт Куйбишеве
Куйбишевський районний суд Запорізької області
в складі: головуючого судді Мальованого В.О.,
при секретарі Синяклвій О.І.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (далі за текстом - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави , -
ВСТАНОВИВ:
До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави .
В судове засідання представник позивача не з"явився, про час і місце розгялду справи повідомлений належним чином,у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, повідомив про те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, а саме, шляхом направлення йому судової повістки за місцем реєстрації. Причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив.
Зі згоди позивача в особі його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.7.3 вказаного Договору 1, запезпеченням виконання позичальником зобов"язань по даному договору виступає автомобіль НОМЕР_3, а аткож інші всі інші види застави, іпотеки, поручительства, які надані банку з метою запезпечення зобов"язань по даному договору.
Відповідно до договору застави рухомого майна від 23 липня 2007 року (далі Договір 2), предметом Договору 2 є надання застоводавцем в заставу майна, опис якого зазначений в п.34.4 цього договору в забезпечення виконання зобов"язань позичальником перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов"язань, запезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунолк предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.
Згідно стст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Позичальник ОСОБА_1 зобовязався надавити банку кошти в сумі 1515,00 гривень щомісячно для погашення заборгованності по кредитному договору, яка складається з заборгованності по кредиту, відсоткам, винагороди (п.7.1 Договору 1).
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається та позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
В порушення умов Договору 1 відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав в результаті чого, станом на 02 червня 2011 року виникла заборгованість перед банком в сумі 117 794,69 грн., тобто судом встановлено факт неналежного виконання основного зобовязання.
Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Застава рухомого майна, згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору є одним із видів забезпечувальних обмежень, які також регулюються вимогами Закону України "Про забезпечення кредиторів та реєстрацію обмежень" від 18.11.2003 року №1255-IV.
Відповідно до ст.24 зазначеного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обмеження здійснюється на підставі рішення суду в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Згідно ст.25 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються... 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону.
Відповідно до ст..24 договору застави від 23.07.2007 року реалізація предмету застави за вибором заставодержателя здійснюється:…2) продажем заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах.
Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у його володіння (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави.
Ця умова договору застави не суперечить вимогам Закону, оскільки такі способи реалізації предмету застави передбачено як ЦК України, Закону України «Про заставу», так і Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Крім того відповідно до ст..3 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства свої відносини, які не врегульовані цими актами, можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Оскільки відповідно до п.23 договору застави право вибору способу реалізації предмету застави належить заставодержателю, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом його безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця є такими, що ґрунтуються на законі та відповідають умовам договору укладеного між сторонами.
Згідно ст..44 Закону України «Про заставу»: заклад застава, рухоме майно, при якій майно, що складе предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателю.
Відповідно до п.17.10 Договору застави від 23.07.2007 року у випадку порушення заставодавцем зобовязання за кредитним договором заставодавець зобовязується передати предмет застави заставодержателю в заклад.
В порушення умов договору застави відповідач предмет застави до теперішнього часу в заклад позивачу не передав, що є перешкодою в зверненні стягнення на предмет застави у спосіб обраний заставодавцем.
Відповідно до ч.1 ст.620 ЦК України у разі невиконання боржником обовязку передати кредитору у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передавання відповідно до умов зобовязання.
Враховуючи зазначене, вимоги позивача про передачу йому в заклад заставленого майна є таким, що ґрунтуються на законі.
Відповідач ОСОБА_1 заперечень проти позову у будь-якій формі не надав, а також не надав доказів, які б підтверджували факт належного виконання ним обов'язків за кредитним договором, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається Банк як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню.
Оскільки позовні вимоги Банку задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для присудження позивачеві понесених ним судових витрат в сумі 1297,95грн., де 1177 грн. 95 коп. сума судового збору, 120 грн. сума витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись стст.526, 651, 652, 1054 ЦК України, стст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", - задовольнити.
Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив Куйбишевським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.О.Мальований