АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: право інтелектуальної Доповідач: Малінська С.М. власності
Ухвала

іменем України

19 грудня 2011р.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

Головуючого - судді- Малінської С.М.

суддів - Даниленка В.М. , Швецової Л.А.

при секретарі : Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення авторської винагороди за винахід,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулись у суд з вищевказаним позовом , який в ході розгляду справи уточнювався. Позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 суму авторської винагороди за 12 років користування патентом, починаючи з 01.01.1992 року -145450грн., пеню 970грн. , моральну шкоду -1000 грн. , а всього 147420грн.; на користь ОСОБА_2 суму авторської винагороди 161611грн. , пеню 1078грн. , моральну шкоду 1000 грн. , а всього 163689грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі послались на те , що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є авторами винаходу разом із співавторами ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8, ОСОБА_9 , що підтверджується патентом № 16769 від 04.01.1984року.

Відповідно до ліцензійного договору від 20.12.2000 року позивачами надано відповідачу виключна ліцензія на винахід « Пристрій для направлення тягового ланцюга конвеєра» . Відповідно до п.5 договору відповідач забовязаний виплатити авторам винагороду в розмірі 4% від вартості пристрою.

07.11.2003року автори надали заяву про зменшення винагороди до 2% .За весь час дії ліцензійного договору відповідачем виплачено авторам всього 2775грн. за період з 1998по 2003 рік , хоча в розрахунку вказано період 1992-2003р.р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції , зокрема, послався на те , що рішення , на яке посилаються позивачі про виплату їм авторської винагороди в сумі 67338 грн.(а.с.26-28) не затверджено головою правління Відкритого товариства завод «Світло Шахтаря» , а тому не може бути прийнято до уваги суду.

Не погодившись з висновками суду , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу , у якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про виправлення помилки, зробленої відповідачем в розрахунку суми винагороди 2774грн. за наказом №500 від 04.11.04 року у звязку з наданням до суду нового розрахунку на 6585грн. та медичних документів на імя ОСОБА_2 про стан здоровя . Виплатити винагороду 6585грн. по затвердженому розрахунку. Забовязати відповідача укласти з винахідниками письмовий договір щодо розміру та умов виплати винагороди , оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача , дослідивши матеріали справи , судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ; ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції обґрунтовано , у відповідності до ст. ст. 420 , 462 ЦК України , виходив з того , що рішення , на яке посилаються позивачі про виплату їм авторської винагороди у сумі 67338 грн.(а.с.26-28) не затверджено головою правління Відкритого товариства завод «Світло Шахтаря» , а тому не може бути прийнято до уваги суду.

Доказів того , що відповідачем порушені їх права на винахід суду не надано.

З матеріалів справи вбачається , що згідно патенту на винахід № 16769 , виданого Держпатентом України , авторами винаходу « Пристрій для направлення тягового ланцюга конвеєра» є ОСОБА_3 , ОСОБА_2, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8, ОСОБА_9Б.(а.с60, 126).

Згідно акту від 07.05.1992року даний винахід використовувався відповідачем з 01.01.1992року( а.с.9-12 ; 59).

20 грудня 2000 року між головою правління Відкритого товариства завод «Світло Шахтаря» та вищевказаними авторами винаходу укладено ліцензійний договір ( а.с.13-17).

Згідно п.5.1 ліцензійного договору відповідач забовязаний виплатити авторам винаходу 3,5% від собівартості вищевказаного пристрою ( а.с.15).

07.11.2003року автори надали заяву про зменшення винагороди до 2% ( а.с.37).

Наказом за № 495 від 10.09.1985року авторам винаходу виплачена заохочувальна винагорода за винахід в сумі 120рублів( а.с.129-131).

Наказом № 500 від 04.11.2004 року авторам винаходу виплачено винагороду в сумі 2775грн. за період з 1992року по 2003 рік , але в самому розрахунку вказані суми за 1998-2003роки( а.с.125) .

Сторонами не заперечувалось , що дана сума одержана позивачами.

Відповідно до згоди про розподіл винагороди позивачам ОСОБА_2 повинно виплатити 20% винагороди , а ОСОБА_10 18% винагороди(а.с.29).

Згідно розрахунку суми винагороди від використання винаходу по патенту № 16769 сума винагороди складає 1805,05грн.(а.с.142).

Таким чином , позивачами та співавторами винаходу одержано сума винагороди 2775грн.і доказів того , що ця сума не відповідає умовам ліцензійного договору суду не надано.

Посилання апелянтів на розрахунок суми винагороди , затвердженої головою правління ВАТ завод «Світло Шахтаря» ( а.с.270) , в розмірі 6585,05грн. і вимога стягнення цієї суми є безпідставною , оскільки в розрахунку вказана сума винагороди у розмірі 10 % , а за ліцензійним договором та додатковою згодою до нього сума винагороди складає 2% , що складає суму 1317,01грн. дана сума значно менше фактично одержаної позивачами та співавторами винаходу суми винагороди - 2775грн.

Оскільки підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми винагороди судовою колегією не встановлено, то підстав для стягнення пені та моральної шкоди , яка має похідне значення від позовних вимог про стягнення суми винагороди немає.

Щодо вимоги апелянта про забовязання відповідача укласти з винахідниками письмового договору щодо розміру та умов виплати винагороди , то таких позовних вимог позивачами не ставилось , а відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України , суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене , судова колегія вважає ,що суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів ухвалив законне та обґрунтоване рішення , а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 10 ;60 ; 292 ; 294-296; 303 ; 304 ; 307 ч.1п.1 ,308 ;313-315 ; 317 ; 319; 325 ЦПК України , судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

судді :