РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ. Справа №2-0-9/11.

м.Радомишль. 17 лютого 2011 року.

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицького І.М., при секретарі Пузійчук І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння житловим будинком як власним, при заінтересованій особі- виконкомі Верлоцької с/ради, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, посилаючись на те, що його мати перебуваючи в членах колгоспу при житті побудувала жилий будинок за №32, що розташований по вул.Шкільній в с.Верлок Радомишльського району, яким володіла як власним. Також зазначив, що мати померла, на даний час виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тобто право власності померла мати в БТІ не зареєструвала, іншим чином ніж шляхом звернення до суду йому спадкові права не набути, тому і просить суд встановити факт володіння його померлою матір»ю жилим будинком як власним та встановити факт її власності на зазначене житло.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1Д.з»явився,заявлені вимоги підтримав, просить суд встановити факт володіння та користу¬вання його матір»ю - ОСОБА_2, яка померла 2 6 грудня 2000 року в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області, на праві власності житловим будинком №32, що розташований по вул.Шкільній в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області.

Представник заінтересованої особи - виконкому Верлоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмову заяву, просить слухати справу за їх відсутності, з заявленими вимогами погодився.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 народився 19 серпня 1953 року в с.Залісся Народицького району Житомирської області і в свідоцтві про народження його батьками були записані: батько - ДАВІД, мати - ОСОБА_2.

Мати заявника - ОСОБА_2 померла 2 6 грудня 2000 року в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області у віці 7 9 років,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП за №198922, виданим 27 листопада 2002 року виконкомом Лутівської с)ради.(а.с.09).

В 60-ті роки минулого століття мати заявника за свої кошти побудувала жилий будинок за №32 з господарськими спорудами в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області по вул.Шкільній і з того часу по день смерті ОСОБА_2 володіла ним як власним,

що підтверджується довідками: №419 від 09.12.2010 року,№426 від 13.12.2010 виданими виконавчим комітетом Верлоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області(а.с.11-18).

Також встановлено в судовому засіданні те, що після смерті матері заявник фактично вступив в управління спадковим майном, а саме - будинком за №32 з надвірними спорудами, який розташований в с.Верлок Радомишльського району Житомирської обл. по вул.Шкільній ! шляхом обробітку присадибної земельної ділянки, ремонту будинку та інш.

З довідки Житомирського обласного бюро технічної інвентари¬зації від 14 жовтня 2010 року за №145 вбачається,що за ОСОБА_2 право власності на цілий жилий будинок за №32 з господарськими спорудами в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області по вул.Шкільній, загальною вартістю 15 518,00 грн. - не зареєстроване(а.с.10).

Згідно вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У відповідності до п.45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських,селищних,сільських Рад народних депутатів,затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР за №115 від 19 січня 197 6 року( була чинною на час виникнення правовідносин) підставою належності кокретній фізичній особі домоволодіння в сільській місцевості були дані погосподарських книг,які велися відповідними сільськими Радами.

Відповідно до п.4 ч.2 п.п.б Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах,селищах міського типу УРСР,затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.196броку за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 року(яка була чинною до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

У відповідності до п.п.а,б, ст.б Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)" - положення ст.17,18 Закону " Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введенню в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року) .Доправовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні, а згідно ст.12 6 ЦК УРСР такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються час перебування на дійсній військовій строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двора визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи наведене станом на 15 квітня 1991 р. мати заявника не втратила свого права на власність колгоспного двору, головою якого вона була, що підтверджується записами в господарських книгах Верлоцької с)ради

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права заявника на спадкове майно зистити неможливо суд встановлює факт володіння житловим будинком як власним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.109, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п.а, б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)", суд -

ВИРІШИВ :

Встановити факт того,що ОСОБА_2,яка померла 26 грудня 2000 року в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області у віці 7 9 років володіла та користувалася на праві власності жилим будинком за №32 з господарськими спорудами в с.Верлок Радомишльського району Житомирської області по вул.Шкільній, загальною вартістю 15 518,00 грн. з моменту вселення і до дня смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ОСОБА_3.