Справа № 2-191/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2011 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Рибкіної Г.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля»ВП «шахта ім.О.Г.Стаханова» про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою отриманою на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»ВП «шахта «ім. О.Г.Стаханова»про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06 вересня 1986 року по день направлення позову до суду перебуває з відповідачем у трудових відносинах.

05 грудня 2007 року близько о 02.00 годині працюючи на ВП «Шахта «Стаханова»ДП «Красноармійськвугілля»прохідником, по виконанню змінного наряду, проходячи по южному воздухоподаючому квершлагу горизонта 825 м. по пікету 48+4 м, де ведеться підривка грунту, ОСОБА_3 став переходити з межрільсового прстранства на вільний прохід для людей. Саме у цьому місці він спіткнувся, упав між рельсами і при цьому травмував голеностопний сустав лівої стопи.

Внаслідок травми він з 05 грудня 2007 року по 14 грудня 2007 року, з 03 січня 2008 року по 17 січня 2008 року, з 10 лютого 2010 року по 05 березня 2010 року, 14 травня 2010 року по 04 червня 2010 року він знаходився на лікуванні у Димитровській міській лікарні та Донецькій обласній лікарні відновного лікування.

По даному факті на підприємстві складені акти форми Н-1, Н-5 від 08 грудня 2007 року.

27 серпня 2010 року по даній травмі обласна медико-соціальна експертна комісія установила йому 30% стійкої втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково.

Позивач вважає, що внаслідок зазначеної травми йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення щиросердечного спокою яке він випробовую до дійсного моменту.

Враховуючи вище викладене позивач вважає, що з Державного підприємства «Красноармійськвугілля»на його користь слід стягнути 522 432 грн. як відшкодування моральної шкоди, отриманої у звязку з травмою на виробництві.

До судового засіданні ОСОБА_3 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволені заявлених позовних вимог.

Представник відповідача - ДП «Красноармійськвугілля»позовні вимоги визнав частково і погодився з рішенням на розсуд суду.

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції ФССНВВтаПЗ в м. Димитров позовні вимоги визнав частково і погодився з рішенням на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Позивач працював на підприємстві відповідача ВП «Шахта «Стаханова»ДП «Красноармійськвугілля»з 06 вересня 1986 року по день направлення позову до суду перебуває з відповідачем у трудових відносинах. (а. с. 9-10).

05 грудня 2007 року близько о 02.00 годині працюючи на ВП «Шахта «Стаханова»ДП «Красноармійськвугілля»прохідником, по виконанню змінного наряду, проходячи по южному воздухоподаючому квершлагу горизонта 825 м. по пікету 48+4 м, де ведеться підривка грунту, ОСОБА_3 став переходити з межрільсового прстранства на вільний прохід для людей. Саме у цьому місці він спіткнувся, упав між рельсами і при цьому травмував голеностопний сустав лівої стопи.

Внаслідок травми він з 05 грудня 2007 року по 14 грудня 2007 року, з 03 січня 2008 року по 17 січня 2008 року, з 10 лютого 2010 року по 05 березня 2010 року, 14 травня 2010 року по 04 червня 2010 року він знаходився на лікуванні у Димитровській міській лікарні та Донецькій обласній лікарні відновного лікування. (а. с. 15-20)

По даному факті на підприємстві складені акти форми Н-1, Н-5 від 08 грудня 2007 року. (а. с. 11-14)

27 серпня 2010 року по даній травмі обласна медико-соціальна експертна комісія установила йому 30% стійкої втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. (а. с. 21-22).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 30 % працездатності в звязку з професійним захворюванням. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Позивач ОСОБА_3 отримав професійне захворювання і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ОСОБА_4 підрозділі «шахта ім. О.Г.Стаханова»Державного підприємства «Красноармійськвугілля», повязаних з порушенням Закону України „Про охорону праці, «Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною нещасного випадку.

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року із змінами від 25 травня 2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 30%.

Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 (пятнадцять тисяч) грн .

Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоровя, повязаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. 23, 268 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля»ВП «шахта ім.О.Г.Стаханова» про відшкодування моральної шкоди, повязаної з професійним захворюванням на виробництві задовільнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля»з розрахункового рахунку 2 в філії «Красноармійського відділення № 2863»ВАТ Державний банк України МФО 394233 на користь ОСОБА_3 15 (пятнадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля»з розрахункового рахунку 2 в філії «Красноармійського відділення № 2863»ВАТ Державний банк України МФО 394233 на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано Апеляційному суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: