АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 (Ш) Масалітіна Н.А.
Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ненадання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого він є, й який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення суду допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції й просить визначити початок строку стягнення аліментів з 25 серпня 2011 року, оскільки до вказаного часу він разом проживав з позивачкою й вона постійно користувалася його банківською карткою, витрачаючи гроші, а тому вважає, що він сім'ю утримував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб.

Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є відповідач.

Станом на теперішній час сторони проживають окремо, а неповнолітній син мешкає разом з матір'ю за адресоюАДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 й стягуючи на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частині з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2010 року до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та виходив з факту невиконання ОСОБА_3 його обов'язку з утримання своєї неповнолітньої дитини в добровільному порядку.

Проте, з висновком суду щодо початку строку присудження аліментів, щодо якого між сторонами й виник спір, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Стаття 180 СК України покладає обов'язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття на обох батьків.

При цьому, виконання обов'язку з утримання дитини може здійснюватися батьками як добровільно, так і в спосіб стягнення аліментів за рішенням суду, тобто в примусовому порядку (ст. 181 СК України).

Разом з тим, як витікає зі змісту норм сімейного законодавства, добровільний порядок сплати аліментів не виключає право стягувача аліментів у будь-який час звернутися з позовом про стягнення аліментів за умови, що розмір коштів, які сплачуються в добровільному порядку, є недостатнім для утримання дитини, тобто між сторонами існує спір в цій частині.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції із пояснень відповідача, й не заперечувалося позивачкою, вона, подавши позов про стягнення аліментів 01 вересня 2010 року, продовжувала проживати з відповідачем по 24 серпня 2011 року включно, вести з ним спільний побут та спільний бюджет, використовуючи заробітну плату відповідача на потребу сім'ї, в тому числі й на утримання дитини. Причиною ж її звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач став вимагати повернення йому банківської картки на його заробітну плату, якою вона постійно користувалася.

Позивачка не заперечувала, що кошти, які надавалися відповідачем в цей період були достатніми для задоволення потреб дитини, а тому відсутні підстави для примусового стягнення аліментів за період їх спільного проживання.

Крім того, про відсутність у позивачки потреби в матеріальному забезпеченні дитини свідчить й той факт, що 21.09.2010 року Дзержинським районним судом було ухвалене заочне рішення по даній справі про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі ? частині його заробітку. Вказане рішення було допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Однак, позивачка з моменту ухвалення рішення по день його скасування 21.09.2011 року, протягом року, не зверталася до суду за отриманням виконавчого листа (а.с. 19, 27).

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним той факт, що в період з 01 вересня 2010 року по 24 серпня 2011 року включно відповідач в добровільному порядку виконував свій обов'язок з утримання дитини з наданням грошових коштів в розмірі, достатньому для задоволення її потреб, що узгоджується з положеннями ст.ст. 180, 81 СК України. При цьому, колегія суддів виходить із того, що примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту, а не способом зведення рахунків.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції 01.09.2010 року (а.с.1), однак відповідач в добровільному порядку виконував свій обов'язок з утримання дитини по 24 серпня 2011 року, й припинив його виконання з 25 серпня 2011 року, тобто з дня, коли сторони вирішили проживати окремо, що останніми не заперечується, колегія суддів вважає, що саме з 25 серпня 2011 року й повинно бути присуджене стягнення аліментів за рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу і змінює рішення суду в частині визначення строку стягнення аліментів.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року - змінити в частині визначення строку стягнення аліментів, зазначивши, що аліменти підлягають стягненню з 25 серпня 2011 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: