Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 лютого 2011 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого- судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Донуглепоставка» про стягнення заробітної плати , середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди ,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 12 листопада 2010 року звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення 4989 грн. 45 коп. не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з розрахунку 197,20 грн. за кожен робочий день починаючи з 25 липня 2010 року по день ухвалення рішення і відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

В обгрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 22 листопада 2008 року по 24 липня 2010 року працював у ТОВ « Донуглепоставка» в якості гірника підземного 3 розряду та гірничим майстром. При звільненні з ним не проведено розрахунок , не виплачено належну заробітну плату за червень 2010 року - 3035,81 грн. і липень 2010 року - 1953, 64 грн. Тому за період затримки розрахунку просить стягнути середній заробіток виходячи з середньоденного розміру 197,20 грн.

Крім того, порушення строків виплати заробітної плати і виплата її у неповному обсязі заподіяли йому моральної шкоди , привели до моральних страждань, оскільки не був здатний утримувати свою родину, його постійно турбувала нестача грошей на харчування, сплату обов»язкових платежів , що викликало у нього депресивний стан.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що в день звільнення з роботи 24 липня 2010 року він не працював. Потім приходив на підприємство щодо проведення з ним розрахунку , де пояснювали , що виплати проводять працюючим робітникам. З письмовою заявою щодо проведення виплат до підприємства не звертався.

Представник відповідача ТОВ « Донуглепоставка», діючий за довіреністю юрисконсульт ОСОБА_3 , позов визнав частково. Пояснив, що через важку фінансово - економічну ситуацію на підприємстві утворилась заборгованість з виплати робітникам заробітної плати. Визнав, що заборгованість ОСОБА_1О складає 4989,45 грн. Згоден з позовом в частині стягнення заборгованості з заробітної плати. Позивач в день звільнення 24 липня 2010 року не працював , перебував у безоплатній відпустці . Тому остаточний розрахунок з ним має бути проведеним не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Але такі вимоги в письмовій формі від ОСОБА_1 на адресу підприємства не надходили, що виключає підстави для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. Вважає також, що в цій частині позовних вимог позивачем пропущений без поважних причин строк звернення до суду. Просить відмовити в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди через недоведеність позову.

Надалі представник відповідача участі в розгляді справи не приймав на підставі письмової заяви розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача , дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

З обставин справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21 листопада 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем в якості гірника підземного 3 розряду згідно наказу № 176- к від 21 листопада 2008 року.

Він звільнений з роботи 24 липня 2010 року за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України на підставі наказу № 108-к від 23 липня 2010 року , про що свідчить копія наказу.

Згідно довідки ТОВ « Донуглепоставка» № 334/2010 від 28 жовтня 2010 року заборгованість з заробітної плати ОСОБА_1 становить за червень 2010 року 3035, 81 грн. і липень 2010 року 1953, 64 грн., а разом 4989, 45 грн., яка, як встановлено судом, не виплачена на час розгляду справи.

Відповідно до ст.. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював ,то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Оскільки нарахована позивачу заробітна плата за червень і липень 2010 року не виплачена , сума заборгованості 4989,45 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача. В цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , то вони задоволенню не підлягають.

Статтею 117 ч. 1 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в п. 20, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку , якщо при розгляді справи буде встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми наступного дня після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , коли він у день звільнення не був на роботі.

Таким чином, виплата звільненому працівникові середнього заробітку , якщо він не працював у день звільнення, пов»язана з пред»явленням ним вимоги про розрахунок .

Як пояснив в судовому засіданні сам позивач , він в день звільнення з роботи 24 липня 2010 року не працював.

На цей факт вказав також відповідач , надавши відповідні документи.

Так, згідно наказу по ВАТ « Донуглепоставка» № 266 від 28 липня 2010 року в липні 2010 році були надані безоплатні відпустки робітникам дільниці ПР-2 за їх згодою згідно додатку. В цьому додатку списку робітників під № 51 значиться позивач ОСОБА_1 , якому надано безоплатну відпустку 7-8,13,19-21,23-24 липня 2010 року.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений , про що є особистий підпис.

Позивач підтвердив, що було таке, що в липні 2010 року він не виходив на роботу декілька днів через безоплатну відпустку.

Згідно табелю виходів за липень 2010 року у ОСОБА_1 вихід на роботу 24 липня не позначений.

Таким чином, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 в день звільнення 24 липня 2010 року не працював .

Приймаючи до уваги, що законодавець час проведення розрахунку із звільненим робітником, якщо він не працював в день звільнення, визначає не пізніше наступного дня після пред»явлення вимоги про розрахунок, то повинні бути дані про те, що така вимога пред»являлась.

Таким неоспорюваним фактом може бути подана в письмовій формі вимога про проведення розрахунку.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що з письмовою вимогою провести з ним розрахунок він на підприємство не звертався.

Відповідач надав ксерокопію виписки з журналу вхідної кореспонденції по ТОВ « Донуглепоставка» , з якої видно, що звернення на підприємство від ОСОБА_1 після 24 липня 2010 року не зафіксоване.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для стягнення на косить позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку , оскільки така вимога ним не пред»являлась.

Посилання позивача і його представника на те, що зарахування заробітної плати проводилось на особовий картковий рахунок , відкритий у відповідному банку, який відомий роботодавцеві, що дозволяло відповідачу перерахувати належні суми без будь-якого звернення, суд до уваги не приймає, бо це не відповідає вимогам закону ст.. 116 ч. КЗпП України щодо строків розрахунку при звільнення, з порушенням яких пов»язана відповідальність роботодавця. Наявність особового рахунку є лише формою здійснення розрахунку.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації відшкодування моральної шкоди суд також відхиляє.

Як передбачено ст.. 237-1 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач, вказуючи на спричинення йому моральних страждань і докладання додаткових зусиль для організації життя , не надав жодного доказу в підтвердження цих обставин.

Між тим, відповідно до ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача в дохід держави : судовий збір 51 грн. і інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Відповідно до ст.. ст.. 116, 231 КЗпП України, ст.. ст.. 10, 57 ,60 , 209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Донуглепоставка» м. Донецьк на користь ОСОБА_1 4989 ( чотири тисячі дев»ятсот вісімдесят дев»ять ) грн.. 45 коп. заборгованості з заробітної плати та 700( сімсот) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з нього ж на користь держави судовий збір 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів .

Суддя Тітова Т.А.

08.02.2011