АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 30 ( 3 ) Доповідач - Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2011 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, і в обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що з вини відповідача 06.02.2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджено постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2008 року про адміністративне порушення відповідачем Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані матеріальні збитки на суму 1911,37грн., моральну шкоду у розмірі 5150 грн., а також витрати пов'язані з розглядом справи. ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь з відповідача 5150 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду від 05 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1911,37 грн., моральну шкоду 4000 грн., та судові витрати, на користь ОСОБА_2 4000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та просить направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, оскільки суд при ухваленні рішення не звернув уваги, що позивачем не в повному обсязі сплачено державне мито при подачі позову, суд в порушення ст.143 ЦПК України прийняв як ключовий доказ позивачів розміру матеріальної шкоди - висновок експерта-товарознавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до умов ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов*язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою з вини відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст..1187,1188 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що 06.02.2008 року з вини відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та відновленню не підлягає. Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2008 року встановлено вину ОСОБА_3 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді та накладено адміністративне стягнення /а.с.29/.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого обстеження вартості транспортного засобу позивача ОСОБА_1, ринкова вартість автомобіля позивача складає 5454 грн./а.с.38-46/. Оскільки, ЗАТ «Страхова група ТАС» відшкодувала позивачу ОСОБА_1 страхову суму 3842,63 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відшкодування відповідачем в даному випадку різниці ринкової вартості автомобіля ОСОБА_1 та відшкодованої суми страховою компанією, що складає 1611,37 грн.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 200 грн. не отриманої заробітної плати, оскільки, відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надав як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції доказів втрати заробітної плати та саме в такому розмірі, тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, суд помилково в суму матеріальної шкоди 1911,37 грн. включив судові витрати у сумі 100 грн.

Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 1911,37 грн. слід змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди з 1911,37 грн. до 1611,37 грн.

Згідно роз*ясень даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як встановлено судом першої інстанції, чого не оспорював відповідач пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 знятий з обліку та утилізований органами МРЕО, тому питання щодо передачі цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, спростовується вищевказаними обставинами та доведеністю того, що пошкоджене майно не мало певної цінності.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо завдання позивачам винними діями відповідача моральної шкоди. У зв*язку з пошкодженням автомобіля, який відновленню не підлягає, позивачі відчувають моральні страждання, переживання, що спричинило зміну звичного способу життя, крім того позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає,що суду першої інстанції слід було врахувати роз*яснення дані в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди", що обов*язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного за*язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен з*ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Тому, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди слід визначити з урахуванням характеру і тяжкості завданих моральних страждань позивачам, конкретних обставин по справі, істотності вимушених змін у життєвих стосунках та наслідків, що наступили та зменшити розмір моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 4000 грн. до 2000 /двох тисяч/ грн.., на користь ОСОБА_2 з 4000 грн. до 1500 /однієї тисячі п*ятсот/ грн..

Доводи апеляційної скарги що суд в порушення ст.143 ЦПК України прийняв як ключовий доказ розміру завданої позивачу матеріальної шкоди - висновок експерта-товарознавця, спростовуються матеріалами справи та вимогами процесуального права.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з*ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи сторони як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції клопотання щодо проведення експертизи не заявляли.

Крім того, згідно ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов*язна довести ті обставини, на які вона покладається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач ОСОБА_1 надав суду першої інстанції належні докази спричинення йому матеріальної шкоди -це висновок експертного авто товарознавчого обстеження вартості пошкодженого транспортного засобу, які відповідач не спростував.

Інші доводи апеляційної скарги згідно вимог ст.309 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування рішення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні відповідно до ч.1 п.3 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307,п.3ч.1ст.309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2011 року змінити в частині розміру матеріальної та моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, зменшивши суму матеріальної шкоди з 1911,37 грн. до 1611,37 грн., моральної шкоди з 4000 грн. до 2000 /двох тисяч/ грн..Та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 грн. -. оплата послуг спеціаліста товарознавця.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 зменшивши суму моральної шкоди з 4000 грн. до 1500 /однієї тисячі п*ятьсот/ грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: