Справа № 2-2874/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Матірна Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційного підприємства №6 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, яким просить поновити її на посаді оператора комп»ютерного набору ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційного підприємства №6 та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення рішення . Вимоги мотивовано тим, що з 15.11.2009 року вона працювала у відповідача на вказаній посаді та з 11.03.2011 року була звільнена з роботи в зв»язку із скороченням чисельності або штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним , так як в наказі по підприємству №42 від 11.01.2011 року відсутнє економічне обгрунтування такого скорочення штату; первинна профспілкова організація КРЕП №6, членом якої вона є, не дала згоди на звільнення мотивуючи своє рішення відсутністю економічного обгрунтування та наказу про зміни в штатному розписі; також до призначення пенсії їй залишилось рік, а тому було порушено її право відповідно ст. 11 Закону » Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційне підприємство №6 , його представник в суді позов не визнав, вказав, що він безпідставний , необгрунтований, оскільки звільнення позивача підприємством було проведено з дотриманням норм трудового законодавства і її звільнення відбулося на законних підставах. Економічне обгрунтування скорочення посади позивача викладено в наказі №41 від 11.01.2011 року, та в подальшому наказ №117 від 01.04.2011 року ; позивача завчасно було попереджено про її вивільнення, запропоновано роботу, від якої вона відмовилась; повідомлено про її вивільнення профспілковий комітет . Відсутність згоди профспілкового комітету на звільнення позивача не має прийматись судом, так як є надуманним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно статті 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів , що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідації, організації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до вимог п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.10.1995 року N 18 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд при розгляді спору про поновлення на роботі зобов»язаний перевірити про завчасне сповіщення виборного органу первинної профспілкової організації про звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного характеру ( ч.3 ст. 22 Закону » Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».) Згідно вказаної статті , у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з

профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Судом встановлено, що згідно наказу №143 від 18.11.2009 року ОСОБА_1 прийнято на роботу оператором комп»ютерного набору КРЕП №6, з окладом 1360 грн. ( а.с. 5, 20). Наказом №34 від 11.03.2011 року було звільнено у зв»язку із скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 3-5).

З наказу №41 від 11.01.2011 року « Про скорочення штату працівників КРЕП№6» вбачається , що з 11.03.2011 року скорочено посаду оператора комп»ютерного набору , в зв»язку з виробничою необхідністю ( а.с. 17) . Згідно наказу №42 від 11.01.2011 року «Про попередження про наступне вивільнення» ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України попереджено про наступне вивільнення з посади з 11.03.2011 року та було запропоновано роботи: двірника, прибиральниці, від яких вона відмовилась ( а.с. 18).

Згідно виписки з протоколу №1 від 17.02.2011 року профспілкової організації КРЕП №6 , членом якої є ОСОБА_3, відмовлено адміністрації КРЕП №6 на звільнення по ч.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_3 з 11.03.2011 року , з причин того, що ОСОБА_3 має перед пенсійний вік , також не надійшло повідомлення про скорочення штатів , в зв»язку з чим профспілковий комітет не міг звернутись до Фонду загального обов»язкового державного соціального страхування про надання інформації щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_3; відсутні докази економічного та виробничого обґрунтування скорочення посади ( а.с. 6).

При зазначеному, суд частково погоджується з обгрунтуванням незаконного звільнення позивача, а саме : суду не надано доказів належного повідомлення комітету первинної профспілкової організації підприємства, членом якої є позивач , в зв»язку із скороченням штату працівників, як вказано у наказі №41 від 11.01.2011 року . Про заплановане та фактичне вивільнення працівника до відому державну службу зайнятості не доведено . Суду не надано доказів доцільності скорочення чисельності або штату працівника з причини виробничої необхідності, на яку підприємство послалось в наказі № 41 від 11.01.2011 року, наказ №117 від 01.04.2011 року, на який в суді послався представник не може бути прийнятий судом за основу економічного та виробничого обґрунтування скорочення посади ОСОБА_1, так як він був виданий вже після звільнення позивача з роботи ( а.с. 19), та стосується вже інших працівників , які підлягали скороченню з 01.04.2011 року. Відсутній наказ про зміни в штатному розписі на момент звільнення позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення вимог трудового законодавства при звільненні позивача, у зв»язку з чим позовні вимоги в частині поновлення на роботі є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

При встановленні факту наявності порушеного права , суд зобовязаний поновити зазначене порушене чи оспорюване право.

Згідно частини 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Обчислення розміру середньої заробітної плати проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Пунктом 2 розділу ІІ зазначеного порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна оплата.

У відповідності до пункту 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із довідки (а.с. 24) вбачається, що заробітна плата позивача за останні два місяці складає 2226, 11 грн. В січні 2011 року позивачу нараховано 1002, 11 грн. за 14 відпрацьованих днів; в лютому -1224 грн. за 18 відпрацьованих робочих днів. Проводячи відповідний розрахунок, а саме ділячи 2226,11 грн. на 32 відпрацьованих дня отримуємо середньоденний заробіток, який дорівнює 69, 56 грн. Оскільки позивача було звільнено 11.03. 2011 року то період з дня її звільнення до поновлення на роботі включає в себе 41 робочий день. Перемножуючи суму середньоденного заробітку 69,56 грн. на 41 робочий день отримали суму яка підлягає до стягнення, а саме - 2851 грн. 96 коп.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави -28 грн. 52 коп. судового збору та в порядку ст. 81 цього ж кодексу - 120 грн . витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Рішення, в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 40 , ст. ст.42, 43, 48, 49-2, 49-4, 235 КЗпП України , Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року, ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 , 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційного підприємства №6 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 на посаді оператора комп»ютерного набору ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційного підприємства №6 з 11 березня 2011року .

Стягнути із ОСОБА_2 ремонтно-експлуатаційного підприємства №6 на користь ОСОБА_1 2 851 грн. 96 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та на користь держави судовий збір в розмірі - 28 грн. 52 коп. та 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в судах.

Рішення, в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_4