Головуючий 1 інстанції Слободін М.М.
Доповідач Карімова Л.В.
Справа 22 - ц -9485 / 2011 р.
Категорія: стягнення суми
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.,

суддів Бурлака І.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА :

12 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору доручення, укладеного між ними 19.04.2010 року та стягнення з відповідача 165 000 доларів США, переданих останньому за цим договором.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року відкрито провадження за вказаним позовом.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року задоволена заява ОСОБА_4 про забезпечення позову і накладено арешт на все майно ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 165 000 доларів США, що в еквіваленті складає 1 300 200 грн.

В апеляційній скарзі відповідач в особі свого представника ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу районного суду про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права. Зазначає, що накладення арешту на все майно відповідача позбавляє його права користуватися, володіти і розпоряджатися своєю власністю.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.05.2011 року задоволено клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду про забезпечення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, оскільки арешт на майно відповідача накладено в межах позовної суми та відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи, передбачені цим Кодексом, забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неприйняття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду внаслідок можливого порушення прав позивача з боку відповідача.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам ст.ст. 151-152 ЦПК України, матеріалам та обставинам справи.

Останні свідчать про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, районний суд застосував відповідні види забезпечення, передбачені ч.1 ст.152 ЦПК України щодо позову майнового характеру, враховуючи значну ціну позову, наявність належного відповідачу на праві власності майна, арешт якого в межах суми позовних вимог до розгляду справи по суті не порушуватиме право власника цього майна.

В апеляційній скарзі не наведені докази того, що застосований судом вид забезпечення позову може призвести до будь-яких незворотних негативних наслідків для відповідача як власника цього майна.

При цьому висновки суду щодо необхідності забезпечення позову зроблені на достатньо обгрунтованих матеріалами справи припущеннях, що невжиття заходів забезпечення позову могло утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання апелянта на порушення вимог співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами є безпідставними, оскільки районним судом врахований великий розмір заявлених позовних вимог.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Копія вірна, суддя: