У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді Василевича В.С.

Суддів: Шимківа С.С., Демянчук С.В.,

при секретарі Приходько Л.В.

з участю позивача та його представника адвоката

ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

та її представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2010 року позовні вимоги у даній справі задоволено частково.

Визначено ідеальну частку ОСОБА_4 у спільному майні подружжя, в квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 1/3 , визначено ідеальну частку ОСОБА_2 у спільному майні подружжя, в квартирі АДРЕСА_2 у розмірі 2/3 та залишено дану квартиру у спільній частковій власності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі позивач доводить про незаконність та необгрунтованість рішення суду, через неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що всупереч положенням ст.70 СК України, суд відступив від рівності часток у спільному майні подружжя, не зазначивши при цьому будь-яких обставин, що мають істотне значення для такого збільшення частки на користь відповідачки.

___________________________________________________________________

Справа № 22-165/2011 Головуючий в 1 інстанції: Рогозін С.В.

Категорія: 46 Доповідач: Василевич В.С

Також зазначає, що, як під час проживання, так і після розірвання шлюбу з відповідачкою, утримує сина, який є інвалідом дитинства, приймає участь у витратах, понесених на його лікування, а тому не доведено, що розмір аліментів та кошти, які він як батько надає синові. є недостатніми для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування.

По наведених підставах позивач просить рішення змінити, визначивши розмір ідеальних часток по 1/2 кожній із сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, з"явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку висновку про її відхилення.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що придбана по договору купівлі-продажу від 11.06.2009 року спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Рівненського міського суду від 21.01.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу залишено проживати з матір?ю. Позивач сплачує аліменти на утримання сина.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.( ч.1 ст. 69 СК України)

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з тим, ч.3 цієї статті передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що за позивачем існує заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_6, тому покликання ОСОБА_4 на те, що він надає матеріальну допомогу в достатньому розмірі на утримання і лікування сина, не заслуговують на увагу.

Враховано судом також і стан здоров»я сина. З цього приводу в рішенні приведені відповідні обґрунтування. В сукупності встановлені судом обставини дають підстави вважати, що положення ч.3 ст.70 СК України застосовані судом правильно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відступивши від рівності часток в майні подружжя, суд тим самим порушив конституційні житлові права позивача не являються підставними, оскільки спір судом вирішено в межах закону.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського від 03 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею чинності.

Головуючий суддя: Василевич В.С.

Судді: Демянчук С.В.

ОСОБА_7