Справа № 22а-253
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів : Власенка О.В., Юзюка О.М.,

діючи відповідно до Закону України "Про внесення змін до розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами", розглянула в порядку письмового провадження справу № 22а-253 за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 7 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про стягнення коштів на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановила:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про стягнення коштів на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначили, що вони мають статус постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії і є інвалідами ІІ групи та відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ) їм передбачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Однак відповідач вказану допомогу виплатив у меншому розмірі і за 2007 2209 роки недоплатив їм по 6 876 грн. такої допомоги кожному, тому просили визнати бездіяльність відповідача неправомірною та стягнути одноразову грошову допомогу відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 7 червня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (інвалідам ІІ групи у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС) недоотриману щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі пять мінімальних заробітних плат кожному. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради просить скасувати вказане рішення та прийняти нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що управління праці та соціального захисту населення не наділене повноваженнями щодо перерахунку вказаної допомоги та її виплати поза межами відповідного бюджетного року, управління не може змінити видатки, які визначені Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік. При цьому зазначило, що компенсаційна виплата здійснена позивачці у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. __________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Справа № 22а-253

Доповідач Власенко О.В. Категорія 10.3.2

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом в повній мірі зясовані обставини, що мають значення для справи, та дана їм належна оцінка, а висновки суду відповідають цим обставинам і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають статус осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС і відноситься до першої категорії, 7 травня 1997 року ОСОБА_1 та 28 січня 2002 року ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності у звязку із захворюванням, повязаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

У 2009 році позивачам виплачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 грн.

Дані обставини підтверджуються: посвідченнями особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи на імя позивача серії А № 123292, на ім`я позивачки серії А № 123303; довідками Хмельницької обласної МСЕК від 7 травня 1997 року серії МСЕ № 284200, від 28 січня 2002 року серії МСЕ № 301418, щодо встановлення їм інвалідності; довідками про виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Частиною 2 статті 8 і частиною 3 статті 22 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 7 ст. 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам ІІ групи виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону № 796-ХІІ і статтю 48 викладено у такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними і положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які діяли з 1 січня 2008 року до 22 травня 2008 року, втратили чинність.

З того часу відновили дію положення статті 48 Закону № 796-ХІІ у попередній редакції, які у 2009 році не змінювались.

Натомість, статтею 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах бюджетних асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

На виконання даної норми Уряд не визначив розміри щорічної допомоги на оздоровлення, яка мала виплачуватись постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2009 році.

Не зважаючи на це, управління здійснило виплату позивачам даної допомоги, керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо зміни діючих законів України, а виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, до спірних правовідносин підлягали застосуванню норми Закону № 796-ХІІ.

Отже, у 2009 році учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення мала виплачуватись у розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Частиною 1 статті 55 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік установлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року 625 гривень, з 1 липня 2009 року 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року 650 гривень, з 1 грудня 2009 року 669 гривень на місяць.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення прав позивачів невиплатою їм щорічної допомоги на оздоровлення у належному розмірі.

Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив позивачам через безпідставність їх позовних вимог щодо проведення виплат на оздоровлення в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2007 2008 року, оскільки виплати за вказаний період були проведені до рішень Конституційного Суду України від 09.07. 2007 року та від 22.05.2008 року.

Доводи управління про порушення судом норм матеріального права, а також щодо правомірності своїх дій при нарахуванні та виплаті вказаної компенсації в межах бюджетних асигнувань є безпідставними.

Відсутність бюджетного фінансування компенсаційних виплат, передбачених ст. 48 Закону № 796-ХІІ, не може бути причиною невиконання покладених на управління зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 7 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.В.Власенко