АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1962/11 Номер провадження 22-ц/1690/3115/11Головуючий у 1-й інстанції Хіль Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

05 липня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - ПЕТРЕНКА В.М., ЧІЧІЛЯ В.А.

за участю секретаря - ФАДЕЙКІНОЙ Н.Б.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Октябрьского районного суду м. Полтави від 23 листопада 2009 року за заявою заступника начальника Київського ВДВС Полтавського МУЮ про встановлення порядку виконання рішення Октябрьского районного суду м. Полтави від 27 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2009 року заступник начальника Київського ВДВС Полтавського МУЮ звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення Октябрьского районного суду м. Полтави від 27 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ЧЕРКУНА Ю.М. про стягнення боргу за договором позики шляхом виділу частки боржника у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно для подальшого виділу її у натурі та звернення на неї стягнення з метою погашення існуючого боргу .

Ухвалою Октябрьского районного суду м. Полтави від 23 листопада 2009 року заяву задоволено.

Встановлено порядок виконання рішення Октябрьского районного суду м. Полтави від 27 березня 2008 року шляхом виділу частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно у вигляді АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 у розмірі ? частини для звернення стягнення на неї з метою погашення існуючого боргу перед ОСОБА_3 у розмірі 100 081 грн.

У апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали з підстав невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт і його представник скаргу підтримали, придбання квартири у шлюбі та права спільної сумісної власності на неї не заперечували.

Представник Київського ВДВС Полтавського МУЮ і представник стягувача проти скарги заперечували, апеляційному суду пояснили, що із 2008 року боржник ухиляється від виконання судового рішення, будь яких коштів на погашення боргу не сплачував, провів відчуження належної йому нерухомості.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції ухвалу постановлено з додержанням вимог закону.

Згідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку

виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у

виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання,

змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як слідує із ст. 379 ЦПК України суд вирішує питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за поданням державного виконавця.

З огляду на ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Із справи убачається, що встановити наявність майна або грошових коштів, що належать особисто боржникові не виявилося за можливе (а.с.9-15).

Відсутність домовленостей, шлюбного договору або судового рішення, за яким на час постановлення ухвали суду першої інстанції частка боржника у спільному майні подружжя була зменшена учасники виконавчого провадження сам апелянт не заперечує.

З урахуванням викладеного, встановлюючи порядок виконання судового рішення, пов'язаний із зверненням стягнення на майно у звязку із відсутністю у боржника в натурі присуджених стягувачеві грошей, місцевий суд діяв у межах та у спосіб, визначені ст. ст. 373,379 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів, або засобів доведення, яки б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм ст. 73 СК України і ст.ст. 371, 366 ЦК України при зверненні стягнення на частку у спільній власності подружжя не відповідають змісту ухвали місцевого суду та матеріалам справи, оскільки питання про виділ частки боржника у натурі та звернення на неї стягнення з метою погашення існуючого боргу не перебувало предметом ані заяви заступника начальника Київського ВДВС Полтавського МУЮ, ані судового розгляду (а.с.1, 17-18).

Ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2009 року фактично лише визначена частка боржника у спільному сумісному майні подружжя.

Твердження апелянта про відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування є безпідставними, оскільки встановлення порядку виконання судового рішення та визначення частки боржника у спільному сумісному майні подружжя не є правочином у розумінні ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

Посилання апелянта на розгляд питання про визначення його частки у спільному сумісному майні у його відсутність не може бути підставою для скасування ухвали, оскільки, його особиста відсутність не вплинула на законність прийнятого місцевим судом рішення.

Крім того, з огляду на ч. 2 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Октябрьского районного суду Полтавської області від 23 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ