Справа № 22ц-2367/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2011 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О. І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.

при секретарі: Дідик А.Б.

з участю: ОСОБА_1 та її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-2367 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, сектора ГІРФО Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, сектора ГІРФО Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що на підставі договору дарування від 25 жовтня 2010 року, зареєстрованого Хмельницьким БТІ 4.11.2010 року, набула право власності на домоволодіння № 88 по вул. Гагаріна в с. Бохни Летичівського району Хмельницької області. В даному будинку зареєстровано дві особи: чоловік позивачки ОСОБА_3 та його дочка ОСОБА_2, яка тривалий час, що перевищує 6 років, за місцем реєстрації не проживає і місце її знаходження не відоме. В звязку з цим просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування домоволодінням №88 по вул. Гагаріна в с. Бохни Летичівського району Хмельницької області та зобовязати сектор ГІРФО Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2011 року позов залишено без задоволення за недоведеністю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Справа № 22ц-2367

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 41, 44

Зазначає, що позивачем були надані всі належні докази: акти, письмові покази свідків щодо підтвердження факту не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації понад шість місяців. Крім того, при розірванні шлюбу між батьками відповідачки до останньої перейшло право власності на квартиру № 3 по вул. 50-річчя Жовтня в смт. Летичів, яка була фактичним місцем проживання ОСОБА_2 до виїзду за кордон.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що ОСОБА_3 є батьком відповідачки - ОСОБА_2, вказане підтверджується довідкою ГІРФО Летичівського РВ УМВС України № 2039 від 22.03.2011 року і довідкою Ф-1 до неї (а.с.32,33).

Згідно із свідоцтвом про шлюб (а.с.14), 4 листопада 2005 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, прізвище якої після одруження ОСОБА_3.

Згідно з договором дарування домоволодіння житлового будинку з віднесеними до нього господарськими будівлями від 25.10.2010 року (а.с.11), ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар домоволодіння № 88 житловий будинок з віднесеними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, с. Бохни, вул. Гагаріна.

Встановлено, що домоволодіння № 88 по вул. Гагаріна в с. Бохни Летичівського району Хмельницької області зареєстровано за ОСОБА_1 04.11.2010 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.12).

В засіданні апеляційного суду позивачка визнала той факт, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована і проживала в спірному домоволодінні, побудованому її батьками, - як член сім`ї, вона виїхала за кордон на заробітки, її батько ОСОБА_3, є зареєстрованим у даному домоволодінні.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Той факт, що відповідачка не проживає в спірному домоволодінні тимчасово і з поважних причин, підтверджується посвідченням відділу комунальних послуг м.

Пафос Республіки Кіпр (а.с.44), з якого встановлено, що відповідачка є тимчасовим мешканцем м. Пафос з 03.04.2007 року, дозвіл на тимчасове проживання продовжений до 05.03.2012 року. Крім цього, з письмового заперечення ОСОБА_2 проти позову встановлено, що вона знаходиться на тимчасовій роботі за вищевказаною адресою і інтересу до спірного домоволодіння не втратила.

Давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через їх недоведеність, оскільки позивачка не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження її позовних вимог.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: