Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-393/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2011 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

при секретарі Федорчук О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3, та ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист особистого немайнового права та стягнення моральної шкоди; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення авансу, -

В С Т А Н О В И В :

11.07.2011 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 25.05.2011 року нею було поміщено оголошення про продаж гаража. В цей же день до неї звернувся відповідач ОСОБА_3, з метою придбання гаража. Домовившись про вартість та умови продажу гаража ОСОБА_3, залишив їй завдаток в сумі 8000.00 грн. Після вивезення позивачкою власних речей із гаража, ОСОБА_3, дав ще їй 8000.00 грн., завдатку та доручив позивачці займатися оформленням документів з метою укладення договору купівлі-продажу гаража. Решту коштів в сумі 5600 грн., зобовязався сплатити після оформлення документів. 27.05.2011 року, об 01 годині 30 хвилин до квартири прийшли ОСОБА_3, та ОСОБА_6, і стали вимагати повернення завдатку в сумі 16000.00 грн., однак позивачка відмовила, а відповідачка ОСОБА_4, в свою чергу викликала працівників міліції. Чекаючи працівників міліції ОСОБА_3, викрав її документи (паспорт, чорнобильське посвідчення на імя позивачки та її дитини, диплом про закінчення навчального закладу) та образив позивачку. По прибуттю працівників міліції позивачка повернула кошти в сумі 16000.00 грн., про, що було написано ОСОБА_3, розписку, але при перерахунку грошей ОСОБА_3, у присутності працівників міліції викрав у неї 1500 грн. У звязку з чим ОСОБА_1, просить суд стягнути з відповідачів на її користь 1500.00 грн., викрадених коштів, 1200.00 грн., на відновлення викрадених документів, по 5000.00 грн., з кожного завданої моральної шкоди, 120 грн., понесених витрат при зверненні до суду та порушити кримінальну справу у відношенні ОСОБА_3, і ОСОБА_7

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали частково, в частині стягнення з відповідачів зазначених в позовній заяві ОСОБА_1, сум. В частині порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, і ОСОБА_7, в викраденні коштів та документів не підтримують. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3, та ОСОБА_4, до ОСОБА_1, не визнають і вважають їх безпідставними.

ОСОБА_4, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, про захист особистого немайнового права та стягнення моральної шкоди, де зазначила, що дійсно вона приходила 27.05.2011 року, об 01.30 годині із своїм чоловіком ОСОБА_3, до відповідачки з метою повернення останньою 16000 грн., отриманого від ОСОБА_3, завдатку, оскільки їй не було відомо про те, що її чоловік ОСОБА_3, купує гараж у ОСОБА_1 Так як у них вже є гараж і інший не потрібно, а тому вона стала вимагати повернення отриманих коштів, але ОСОБА_1, відмовилась повертати гроші і затіяла з ОСОБА_4, сварку в ході якої у присутності ОСОБА_3, висловлювала на адресу ОСОБА_4, в нецензурній, образливій, брутальній, принизливій та непристойній формі слова. Такими діями, як вважає ОСОБА_4, ОСОБА_8, зганьбила її як особу, оскільки образливі слова, які виговорила ОСОБА_1, у бік ОСОБА_4, порочать та принижують її честь, як людини, її гідність в думці громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Характер висловлювань ОСОБА_1, складає негативне враження до ОСОБА_4, зі сторони її чоловіка ОСОБА_3, що потягло за собою порушення життєвих звязків, відчуття дискомфорту, негативно вплинуло на стан здоровя ОСОБА_4, спричинило їй моральну (немайнову) шкоду, яку позивачка оцінює в 10 000 грн., які просить суд стягнути з ОСОБА_1, а також просить стягнути з ОСОБА_1, на її користь понесені при зверненні до суду судові витрати та визнати дії ОСОБА_1, що полягали у висловленні на адресу ОСОБА_4, образливих брутальних слів в присутності її чоловіка ОСОБА_3, такими, що принижують її честь, гідність та порушують її особисті немайнові права, що і підтримала у судовому засіданні. Позовні вимоги ОСОБА_1, до неї не визнає. Будь яких коштів чи документів у ОСОБА_1, вона не викрадала, а твердження ОСОБА_1, про те, що вона у неї щось викрала не підтверджено жодними доказами і у звязку з чим вважає заявлений позов ОСОБА_1, до неї є безпідставним.

ОСОБА_3, звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, про повернення авансу, де зазначив, що дійсно він 25.05.2011 року в м.Олевську побачивши оголошення про продаж ОСОБА_1, гаража звернувся до останньої з пропозицією його придбати. Оглянувши гараж він погодився його купити за 24000 грн., та дав ОСОБА_1, в рахунок попередньої оплати аванс в сумі 16000 грн. 26.05.2011 року ОСОБА_1, прийшла до нього і попросила ще 3000 грн., для оформлення документів. Всього ним було передано ОСОБА_1, авансу в сумі 19000 грн., в рахунок попередньої оплати за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу гаража. Але дізнавшись, що ОСОБА_1, не є власником гаража, якого вона продає і договір купівлі-продажу зазначеного гаража з її вини не може бути укладений, ОСОБА_3, вирішив повернути зазначений аванс. 27.05.2011 року він разом із дружиною ОСОБА_4, прийшли до ОСОБА_1, де він останній повідомив, що відмовляється укладати з нею договір купівлі-продажу гаража, оскільки вона не є власником і запропонував щоб ОСОБА_1, повернула гроші. Але ОСОБА_1, відмовилась повертати авансовий платіж та затіяла з ним та його дружиною ОСОБА_4, сварку, під час якої почала висловлюватися на адресу його дружини в нецензурній, образливій, брутальній, принизливій та непристойній формі, в результаті чого ОСОБА_4, викликала працівників міліції і лише при їх приїзду ОСОБА_1, добровільно повернула ОСОБА_3, частину авансу в сумі 17500 грн. ОСОБА_5 частину авансу в сумі 1500 грн., ОСОБА_1, в добровільному порядку відмовляється повернути, що змусило його звернутися до суду. У звязку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1, 1500 грн., в рахунок повернення авансу та стягнути понесені ним судові витрати при зверненні до суду в сумі 120 грн. Грошей чи документів він у ОСОБА_1, не викрадав, що також підтверджується проведеною перевіркою працівниками міліції ОСОБА_9 У звязку з чим вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_10, до нього є безпідставними.

Допитані у судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_4, та свідок ОСОБА_3, надали суду показання підтвердивши при цьому всі обставини, які наведено вище, а саме те, що дійсно ОСОБА_3, надавався аванс в сумі 19000 грн., ОСОБА_1, на придбання та укладення в майбутньому гаража, якого продавала ОСОБА_1, але оскільки ОСОБА_1, не є власником гаража то ОСОБА_3, та ОСОБА_4, звернулися до ОСОБА_1, з вимогою про повернення отриманого авансу де в ході розмови ОСОБА_1, висловлювалася брутальними словами у присутності ОСОБА_3, в бік ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11, у судовому засіданні надав суду показання про те, що він працює дільничним інспектором міліції ОСОБА_9 УМВС України в Житомирській області. Так дійсно він проводив перевірку заяви ОСОБА_4, щодо відмови в поверненні грошей жителькою м.Олевська ОСОБА_1, та заяву останньої про викрадення грошей і документів. В ході перевірки було встановлено, що 27.05.2011 року, об 01.30 годині в квартирі ОСОБА_1, між нею та ОСОБА_3, і ОСОБА_4, виникла суперечка з приводу повернення коштів за проданий позивачкою ОСОБА_3, гараж, однак жодних скарг зі сторони ОСОБА_1, по факту викрадення її власних документів ОСОБА_3, ОСОБА_1, працівникам міліції не заявляла і з даного приводу жодних скарг не подавала. Факт того, що ОСОБА_3, 27.05.2011 року, об 01.30 годині забрав у ОСОБА_1, документи не знайшов свого підтвердження, оскільки під час перевірки було встановлено, що при виїзді слідчо-оперативної групи на виклик ОСОБА_4, до квартири ОСОБА_1, остання не скаржилася на викрадення ОСОБА_3, документів. В даному випадку факт викрадення документів та грошей не знайшов свого підтвердження, а мається факт особистих неприязних відносин ОСОБА_1, до ОСОБА_3, та ОСОБА_4 На підставі чого у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, за ч.3 ст.357 КК України було відмовлено відповідно до п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу зазначеного злочину.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2.

25.05.2011 року в м.Олевську позивачка помістила оголошення про продаж гаража, власником якого вона не являється. В цей же день до неї звернувся відповідач ОСОБА_3, з метою придбання гаража. Домовившись про вартість та умови продажу гаража ОСОБА_3, залишив їй аванс в сумі 16000.00 грн., та доручив позивачці займатися оформленням документів з метою укладення договору купівлі-продажу гаража.

26.05.2011 року ОСОБА_1, звернулася до ОСОБА_3, про надання їй ще 3000 грн., авансу для оформлення документів, які ОСОБА_3, передав позивачці, а всього ОСОБА_3, було передано авансу ОСОБА_1, на загальну суму 19000 грн., в рахунок попередньої оплати за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу гаража.

27.05.2011 року, ОСОБА_3, дізнавшись про те, що гараж, який продає ОСОБА_1, не є у її власності, він та ОСОБА_4, звернулися з вимогою до ОСОБА_1, про повернення авансу, однак позивачка відмовила та у присутності ОСОБА_3, висловилася в адресу ОСОБА_4, брутальними, образливими та непристойними словами чим образила ОСОБА_4, принизивши її честь, як особи та її гідність як жінки, в результаті чого ОСОБА_4, викликала працівників міліції. По прибуттю працівників міліції ОСОБА_1, у їх присутності повернула ОСОБА_3, 17500 грн.

Із наданих до суду позивачкою ОСОБА_1, та відповідачкою ОСОБА_4, копій листків із амбулаторних книжок слідує, що останні зверталися до ОСОБА_9 ЦРЛ з приводу отримання медичної допомоги, зокрема до лікаря невролога та кардіолога. Крім того ОСОБА_4, була направлена на ехокардіографічне обстеження до м.Житомира, а затим до Національного інституту серцево-судинної хірургії ім.М.М.Амосова.(а.с.4, 67-71).

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши і оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.3, 28, 32, 55 Конституції України, з яких слідує, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, у випадках порушення останніх, громадянин має право звернутися до суду з метою захисту цих прав та їх відновлення. Крім того має право вимагати відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, завданої таким порушенням.

Відповідно до ст.ст.16, 23, 270, 275, 277, 280, 297, 1167 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у приниженні честі і гідності людини, фізична особа має право на повагу до гідності та честі, має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на її спростування, негативна інформація на особу вважається недостовірною: якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Приписами статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так факт висловлення ОСОБА_1, 27.05.2011 року в адресу ОСОБА_4, брутальних висловлень стверджено в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_3, та ОСОБА_11, а також самою ОСОБА_1, та слідує із постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.06.2011 року.

Отже вимога ОСОБА_4, про визнання дій ОСОБА_1, що полягали у висловленні на адресу ОСОБА_4, нецензурних, брутальних, принизливих, непристойних та образливих слів, у присутності її чоловіка ОСОБА_3, такими, що принижують її честь, гідність та порушують ОСОБА_4 особисті немайнові права підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки винність ОСОБА_1, у судовому засіданні доведена повністю із обставин, які встановлено та наведено вище судом, підтверджено належними доказами, а ОСОБА_1, під час судового розгляду справи не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували її винність у заподіянні моральної шкоди ОСОБА_4, та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_1, була завдана також і моральна (немайнова) шкода ОСОБА_4, яка виразилася в перенесенні останньою фізичних та психічних страждань, внаслідок поширення відносно позивачки недостовірної інформації.

Приймаючи до уваги обставини справи, особу позивачки, ступінь її вини та інших обставин, зокрема, враховується характер та тривалість страждань, стан здоровя ОСОБА_4, тяжкість та істотність вимушених змін у життєвих стосунках відповідачки та з урахуванням усіх обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_4, щодо стягнення з ОСОБА_1, моральної (немайнової) шкоди підлягає до часткового задоволення, яка на думку суду є обґрунтованою і яку суд визначає в грошовому еквіваленті моральної шкоди в розміри 2000.00 грн. В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Крім того позивачкою у судовому засіданні не було обґрунтовано та підтверджено належними доказами, що їй було діями ОСОБА_3, та ОСОБА_4, завдано майнової та моральної шкоди. Із чого вона виходила визначаючи розмір моральної шкоди, яку просить стягнути із відповідачів. Не надала доказів відносно того що відповідачами було викрадено у позивачки 1500 грн., та документи на відновлення яких просить стягнути з відповідача 1200 грн., оскільки, відповідно до проведеної перевірки працівниками ОСОБА_9 УМВС не було встановлено факту викрадення ОСОБА_3, та ОСОБА_4, у позивачки документів про, що було винесено відповідну постанову ОСОБА_9 УМВС України в Житомирській області від 05.06.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України. Зазначена постанова є чинною та не скасована в установленому законом порядку. У звязку з чим, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1, до ОСОБА_3, та ОСОБА_4, про стягнення майнової та моральної шкоди є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, до ОСОБА_1, про повернення авансу, слід зазначити, що у відповідності до ч.2 ст.570 ЦК України у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавались. Враховуючи зазначене а також те, що ОСОБА_3, у судовому засіданні не було надано належних доказів відносно того, що ним надавався ОСОБА_1, аванс в сумі 3000 грн., частину якого в сумі 1500 грн., просить стягнути з ОСОБА_1, суд вважає також, що у їх задоволенні слід відмовити.

Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.3, 28, 32, 55 Конституції України, ст.ст.16, 23, 270, 275, 277, 280, 297, 570, 1167 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11,15, 57, 60, 81, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення авансу відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист особистого немайнового права та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_1, що полягали у висловленні на адресу ОСОБА_4 нецензурних, брутальних, принизливих, непристойних та образливих слів, у присутності її чоловіка ОСОБА_3 такими, що принижують її честь, гідність та порушують ОСОБА_4 особисті немайнові права.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1, не працюючої на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 2000.00 (дві тисячі) грн., моральної (немайнової) шкоди та 75 грн., витрат, понесених при зверненні до суду, а всього на загальну суму 2075.00 (дві тисячі сімдесят пять) грн.

В решті позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про захист особистого немайнового права та стягнення моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_12