Справа № 2-136/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Снігурській Т.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Черкаська міська рада про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2, треті особи Черкаське обласне управління у справах захисту прав споживачів, орган опіки і піклування Соснівського району м.Черкаси про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ЗАТ КБ «Приватбанк»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 26.12.2007р. між позивачем та ОСОБА_5 укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит в сумі 23300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 11,04% річних з кінцевим строком погашення кредиту 26.12.2022р. В забезпечення даного кредитного договору між банком та ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки від 26.12.2007р., за яким відповідачі надали в іпотеку належну їм квартиру АДРЕСА_1. З січня 2009 року ОСОБА_5 порушує графік погашення кредиту та оплати відсотків. Станом на 19.03.2009 року заборгованість відповідачки складає 20465,61 долар США, що еквівалентно 157585,20 грн., в тому числі заборгованість по кредиту 19505,14 доларі США,803,31 долар США заборгованість по відсотках за користування кредитом, 114,47 долар США заборгованість по комісії, 42, 69 долар США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором в розмірі 20465,61 долар США звернути стягнення на належну ОСОБА_6, ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу ЗАТ КБ Приватбанк будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з даної квартири з зняттям з реєстраційного обліку, стягнути з відповідачів судові витрати.

ОСОБА_6, ОСОБА_3 звернулись з зустрічним позовом до ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів, посилаючись на те, що кредитний договір був укладений ОСОБА_5 на завідомо невигідних для неї умовах, оскільки всі ризики знецінення іноземної валюти покладені на позичальника, а також при укладенні кредитного договору порушені вимоги законодавства щодо надання споживчого кредиту в іноземній валюті. ОСОБА_5 з вини банку внаслідок зловживання останнім своїми правами була введена в оману щодо дійсного характеру та змісту правочину, що потягло вимушене укладання ОСОБА_6, ОСОБА_3 договору про іпотеку власної квартири, іншого житла не мають. Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» у разі внесення до договору пунктів, що обмежують права споживача, останній вправі вимагати визнання його недійсним. Просять суд визнати недійсними кредитний договір між ЗАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_5 від 26.12.2007р., та договір іпотеки від 26.12.2007р. як такі, що суперечать актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства., а також порушують права іпотекодавців як споживачів.

Ухвалою суду від 18.11.2010р. в звязку з смертю ОСОБА_6, правонаступниками його залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В ході розгляду справи до участі в справі залучені в якості третіх осіб Управління у справах захисту прав споживачів, орган опіки і піклування Соснівського райвиконкому, Черкаська міська рада.

Ухвалою суду від 25.01.2011р. позовні вимоги в частині виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє також в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічний позов не визнав, посилаючись на те, що в забезпечення виконання ОСОБА_9 кредитного договору від 26.12.2007р., між Приватбанком та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Умови кредитного та іпотечного договорів відповідають закону, не порушують прав споживача, їх підписанню передувало повідомлення банком всіх їх учасників про умови надання та погашення кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеку, відповідачі підписанням договорів взяли на себе зобовязання щодо їх виконання. Просив суд позов банку задоволити, відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 позов Приватбанку визнала, зустрічний позов визнала частково, пояснила, що її син працював в 2007 році в готелі в ОСОБА_10, в якому працювала також ОСОБА_4, остання також перебувала в шлюбі з громадянином ОСОБА_10. ОСОБА_4 та її батьки звернулись до неї з проханням оформити на себе кредит з передачею ОСОБА_6 та ОСОБА_3 своєї квартири в іпотеку, кошти були потрібні ОСОБА_4 для організації бізнесу, на що ОСОБА_5 погодилась та підписала кредитний договір від 26.12.2007р., а отримані за ним кошти передала ОСОБА_4 Оскільки фактично не скористалась кредитними коштами, взятий кредит не погашала. Протягом 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 погашали кредит, однак з січня 2009 року кредит не погашається. Вказувала, що зустрічні позовні вимоги вважає обґрунтованими в частині покладення на позичальника ризиків знецінення іноземної валюти. Не заперечувала проти задоволення первісного позову, в задоволенні зустрічного просила відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх адвокат ОСОБА_1 позов Приватбанку не визнали, зустрічний позов підтримали, вказували, що в 2007 році ОСОБА_4 проживала в ОСОБА_10 та перебувала в шлюбі з громадянином даної країни, працювала в готелі, в якому також працював син ОСОБА_5 Вказували, що остання просила їх дати в іпотеку квартиру в забезпечення кредитного договору, кошти за яким були потрібні для її сина. Перед укладенням договору іпотеки вони були змушені виписати з даної квартири ОСОБА_4 з неповнолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після підписання кредитного договору ОСОБА_5 передала кредитні кошти ОСОБА_4, остання в подальшому в ОСОБА_10 віддала їх сину ОСОБА_5 Протягом 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 погашали кредит, щоб банк не забрав квартиру, однак з січня 2009 року кредит не погашається за відсутністю коштів. ОСОБА_6 помер 09.04.2009р. В даний час в квартирі АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані ОСОБА_3, її донька ОСОБА_4 та неповнолітній онук, іншого житла не мають. Вказували, що банк може стягнути заборгованість по кредиту з ОСОБА_5, яка є позичальником. Також посилались на те, що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті, умови кредитного та іпотечного договорів порушують права споживача, з цих підстав дані правочини просили визнати недійсними, задоволити зустрічний позов, відмовити у задоволенні позову банку.

Представник Черкаського обласного управління у справах захисту прав споживачів в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Черкаської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно наданих довідок повідомив про відсутність фонду резервного соціального житла в м.Черкаси на даний час.

Представник органі опіки і піклування ОСОБА_11 пропонувати вирішити первісний та зустрічний позов на розсуд суду, також вказувала, що в 2007 році органом опіки була надана згода на зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_7, 2000р. з квартири АДРЕСА_2 не в звязку з наміром передати квартиру в іпотеку, а по наданим ОСОБА_4 документам про її виїзд на постійне місце проживання в ОСОБА_10.

Прокурор брав участь в розгляді справи в інтересах ОСОБА_6, який помер 09.04.2009р., надав до суду заяву від 25.01.2011р. про розгляд справи без участі прокурора.

Заслухавши пояснення сторін, адвоката, представник органу опіки і піклування, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ Приватбанк, який змінив найменування на ПАТ КБ Приватбанк, та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року, згідно з яким остання отримала кредит в сумі 23300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 11,04% річних з кінцевим строком погашення кредиту 26.12.2022р. Погашення кредиту передбачене шляхом щомісячних платежів 269,75 доларів США.

В забезпечення виконання ОСОБА_5 даного кредитного договору між банком та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 укладений договір іпотеки № CSIPGA00000236 від 26.12.2007р., за яким відповідачі надали в іпотеку належну їм квартиру АДРЕСА_1. Договір іпотеки нотаріально посвідчений, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек та заборон відчуження обєктів нерухомого майна в день його укладення.

Кредитом відповідачка користалась, отримавши 6000 доларів США готівкою, решту коштів перераховано на банківську картку, вказані кошти і картка в день укладання договору ОСОБА_5 передала ОСОБА_4, що сторони не оспорювали.

Як вказували ОСОБА_3 та ОСОБА_4, остання після цього виїхала в ОСОБА_10 і передала кошти сину ОСОБА_5, що ОСОБА_5 заперечила.

Відповідно до ст.ст.215, 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

За правовою природою кредитного договору юридичні права й обов'язки сторін банків та клієнта не є однаковими. Основним обов'язком банку є надання кредиту. На клієнтові ле жать в основному обов'язки, хоча позичальник може і відмо витися від укладення договору. Обов'язки клієнта: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку відсотки за корис тування кредитом, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором на весь строк кредитування.

Підставами визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»є включення у договори з споживачем умови, які є несправедливим, тобто такі, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком дисбаланс договірних прав та обовязків між сторонами.

Права споживача в разі отримання ним продукції в кредит передбачені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої кредитодавець зобовязаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти повернення кредиту. Споживач має право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг даного строку розпочинається з моменту вручення споживачеві примірника укладеного договору.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідачів про те, що при укладанні кредитного договору були порушені їх права як споживачів, виходячи з наступного.

В анкеті-заяві на отримання кредиту від 25.12.2007р. ОСОБА_5 просила надати їй кредит в доларах США, вказана сума кредиту передбачена підписаним сторонами кредитним договором від 26.12.2007р., в подальшому в даній валюті ОСОБА_5 отримала кредит.

Перед отримання кредиту ОСОБА_5 в повному обсязі банком була надана інформація про умови надання та погашення кредиту, оплати відсотків, сукупну вартість даної кредитної послуги, в підписаній заяві-анкеті від 25.12.2007р. ОСОБА_5 вказала, що ознайомлена і згодна з умовами кредитування, які були надані банком для ознайомлення в повному обсязі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підписали договір іпотеки квартири в забезпечення виконання ОСОБА_5 кредитних зобовязань.

Підписанням кредитного договору та договору іпотеки квартири ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 прийняли на себе зобов'язання щодо виконання даних правочинів. При укладенні спірних правочинів не існувало ніяких умов, які б примусили відповідачів прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. ОСОБА_5 як споживачу були запропоновані умови банком, у разі незгоди з якими вона вправі була знайти інші, кращі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є іпотекодавцями і не являються споживачами банківських послуг, оскільки договір іпотеки є договором забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а не договором про надання банківської послуги.

В день підписання кредитного договору та договору іпотеки відповідачі отримали примірники даних договорів, що давало їм додаткову можливість детально вивчити їх умови та в разі незгоди з ними відмовитись від договорів та повернути кошти в банк, однак цього зроблено не було.

Щодо доводів відповідачів про неправомірність укладання між сторонами кредитного договору в іноземній валюті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках та у порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 46 та 49 Закону про банки визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний розсуд як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Щодо вимог підпункту «в»пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавством не визначено межі термінів і сум надання /одержання кредитів в іноземній валюті, а тому операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Судом встановлено, що позивач є банківською установою та у встановленому порядку отримав генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, тому позивач мав достатні юридичні підстави та законне право для надання відповідачу кредиту в іноземній валюті.

При укладенні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та передаючи в іпотеку квартиру в забезпечення обов'язку щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, відповідачі як сторони за спірними договорами повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому могли передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цими договорами. У відповідачки ОСОБА_5 існувала можливість отримання кредиту в національній валюті, фактом отримання кредиту в іноземній валюті підтверджувала свою згоду з вказаними умовами.

З цих підстав не підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст.1054 ЦК України.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, в день укладання кредитного договору відповідачці ОСОБА_5 був виданий кредит в сумі 23300 доларів США, однак взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту відповідачка порушила, з січня 2009 року не погашається кредит та оплати відсотків за користування ним, що призвело до утворення до простроченої заборгованості за кредитним договором, в звязку з чим на підставі ст.1050 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», п. 2.3.3 кредитного договору та п.п. 16.7.1, 16.7.2, договору іпотеки від 26.12.2007р. банк ставить питання про дострокове стягнення непогашеного кредиту, боргу по відсотках, та штрафних санкціях шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заборгованість ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»за кредитним договором № CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року складає 20 465,61 долар США, що еквівалентно 157586,20 грн., в тому числі 19505,14 долар США заборгованість по кредиту, 803,31 доларів США заборгованість по відсотках, 114,47 доларів США заборгованість по комісії, 42,69 долар США пені.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», а також п.16.7.1 Іпотечного договору, укладеного між сторонами, передбачено, що іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором.

Статтею 589 ЦК України та ст. 20 Закону України Про заставу встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

З моменту подачі позову прострочена заборгованість за кредитним договором збільшилась, домовленості між сторонами з приводу реструктуризації даної заборгованості не досягнуто.

На момент передачі в іпотеку квартира АДРЕСА_2 в рівних частках належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3, по Ѕ частині кожному, після смерті ОСОБА_6 09.04.2009р. відкрилась спадщина, до складу спадкового майна увійшла Ѕ частина квартири АДРЕСА_3.

Протягом 6- місячного строку заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ніхто не подав, згідно довідки про склад сімї, пояснень відповідачів на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно з ним проживали, тому вважаються такими, що прийняли спадщину в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично набувши у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 по ј частині квартири АДРЕСА_3, оскільки протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини не відмовились від спадщини. Оскільки до складу спадщини входять на тільки права, а й обовязки спадкодавця, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували також обовязки ОСОБА_6 за договором іпотеки від 26.12.2007р. в межах вартості спадкового майна.

Згідно п.33.4 договору про іпотеку сторони визначили, що вартість квартири АДРЕСА_3 складає 151 500 грн.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку»у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов Приватбанк про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення, оскільки вимоги позивача обґрунтовані на нормах ЦК України, Закону України «Про іпотеку», а також умовам укладених між сторонами кредитного договору та договору іпотеки.

Процес банківського кредитування здійснюється на принципах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільової спрямованості. Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника.

Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд вважає необхідним встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в порядку виконавчого провадження з початковою ціною предмета іпотеки для його реалізації на підставі незалежної експертної оцінки.

Також до стягнення з відповідачів в рівних частках силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті державного мита в сумі 1576 грн., витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально копіями платіжних документів.

Керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 509, 526, 527, 530, 533-559, 589, 590, 611, 651, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.12, 33, 35, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ Приватбанк задоволити частково.

Звернути стягнення заборгованості ОСОБА_5 перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк»за кредитним договором № CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року в сумі 20 465,61 долар США, що еквівалентно 157586,20 грн., в тому числі 19505,14 долар США заборгованість по кредиту, 803,31 доларів США заборгованість по відсотках, 114,47 доларів США заборгованість по комісії, 42,69 долар США пені, на предмет іпотеки за договором іпотеки № CSIPGA00000236 від 26 грудня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_4, встановити спосіб реалізації квартири АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною згідно незалежної експертної оцінки на момент продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Пат КБ Приватбанк судові витрати в сумі 803 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Пат КБ Приватбанк судові витрати в сумі 803 грн.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2, треті особи Черкаське обласне управління у справах захисту прав споживачів, орган опіки і піклування Соснівського району м.Черкаси про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: