АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 ( ІV ) суддя Прасолов В.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Неклеси В.І.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання недійсним кредитного договору, та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання договорів недійсними.

Особи, що беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» - ОСОБА_6,

представник позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль (надалі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що 20.06.2007 року ним було укладено кредитний договір №014/303/05/504, засобом платежу в якому визначено валюту, відмінну від гривні України, що суперечить вимогам законодавства та збільшує відповідальність боржника, просив суд визнати кредитний договір, укладений між ним та відповідачем 20.06.2007 року, недійсним з моменту його вчинення.

В березні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання договорів недійсними, посилаючись на те, що в забезпечення кредитного договору №014/303/05/504 від 20.06.2007р., укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», було укладено договір іпотеки, відповідно до яких вона надала в іпотеку будівлю 8а по пр. Миру в м.Кривому Розі.

Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що засобом платежу в кредитному договорі визначено валюту, відмінну від гривні України, що суперечить вимогам законодавства та тягне за собою недійсність договору іпотеки, просила суд: визнати недійсними кредитний договір №014/303/05/504 від 20.06.2007р., укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»; визнати недійсним договір іпотеки №014/03-03/05/505/1 від 20.06.2007., укладений між нею та відповідачем ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року позовні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк позовної давності для звернення до суду.

Кредитний договір від 20 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» визнано недійсним.

Стягнуто в якості реституції на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» з ОСОБА_4 1 409 451, 36 грн.

Договір іпотеки від 20 червня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» визнано недійсним.

Стягнуто з відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 37 грн. витрат та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 17 грн. по сплаті державного мита кожному.

Стягнуто з відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на користь держави державне мито в сумі 1 674,50 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального закону та неповне з`ясування обставин справи.

Так, судом не взято до уваги ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ №275 від 17.01.2001 року, якими передбачено право банку здійснювати операції з валютними цінностями за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_9 Банку України, які було надано представником відповідача до суду першої інстанції.

Крім того, суд, в порушення ст. 267 ЦК України, поновив позивачам строк позовної давності для звернення до суду, незважаючи на заяву відповідача про застосування наслідків пропуску трирічного строку та відмови в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», яке вподальшому перейменоване на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/03-03/05/504, за яким ОСОБА_4 було надано кредит у розмірі 445 000,00 доларів США на строк по 15 червня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 11,5% річних (а.с. 7-10).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, 20 червня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 014/03-03/05/504/1 (а.с. 16-22).

Спір виник з приводу недійсності кредитного договору в зв`язку недодержання в момент вчинення правочину вимог, встановлених ст. 203 ЦК України та вираження грошового зобовязання у валюті, відмінній від національної валюти України - гривні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору, ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, суд першої інстанції виходив з неправомірності надання ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» кредитних коштів в іноземній валюті та невідповідності кредитного договору вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання їх недійсними.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_9 Банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ №275 від 17.01.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_9 Банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 1992 року ОСОБА_9 України видав ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», яке вподальшому перейменоване на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» банківську ліцензію №10, а 11 жовтня 2006 року дозвіл №10-4 на право здійснювати банківські операції (а.с. 43-44), тобто на момент укладення кредитного договору 20 червня 2007 року, банк мав право на здійснення валютних операцій, а отже умови кредитного договору не суперечать чинному законодавству, і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України Про ОСОБА_9 України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_9 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання та валютного контролю, встановлюються ОСОБА_9 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_9 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до доллару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині поновлення їм пропущеного процесуального строку звернення до суду за захистом порушеного права колегія суддів виходить з того, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, а тому доводи позовних заяв щодо несправедливості умов кредитного договору та завищення Банком відповідальності боржника є безпідставними.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.3, п.4 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю рішення суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання недійсним кредитного договору, та позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання договорів недійсними відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)