Справа № 22-ц-374/11 Головуючий у І інстанції Петришин
Категорія 40 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дарування недійсним ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів , -

встановила:

В лютому 2010 року позивачка звернулась до суду із позовом, який обґрунтовувала тим, що є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Квартира знаходиться у спільній частковій власності та складається із двох житлових кімнат. Між нею та іншим співвласником квартири ОСОБА_1 виникають спори про порядок користування квартирою, вона не може вільно користуватись спірною квартирою. Просила виділити в її користування кімнату розміром 12 кв. м. та балкон, а відповідачу виділити в користування кімнату розміром 16 кв.м., кухню, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні.

Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору дарування, посилаючись на те, що є інвалідом з дитинства (ДЦП) та потребує постійного стороннього догляду, 21.05.2004 року померла його мати ОСОБА_3, а 15.04.2007 року помер батько - ОСОБА_4 Після його смерті відповідач залишився один, без постійного щоденного догляду та матеріальної підтримки, під збігом тяжких для нього обставин, розшукав знайому своїх батьків ОСОБА_2 та запропонував скласти заповіт на її користь в обмін на догляд та матеріальну підтримку, однак позивач відмовилась, а через півроку сторони домовились про те, що ОСОБА_1 подарує 1/2 частину квартири ОСОБА_2, а взамін мав намір отримати матеріальну та фізичну допомогу. Однак з часом позивач відмовилась надавати таку допомогу. Вважає, що договір укладений під впливом тяжких для нього обставин та на вкрай невигідних умовах, тому повинен бути визнаний судом недійсним .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року позов задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування приміщення квартири АДРЕСА_1: виділено в користування ОСОБА_2 кімнату, розміром 12 кв.м., виділено в користування ОСОБА_1 кімнату розміром 16 кв.м.; кухню, ванну кімнату, туалет та балкон залишено в загальному користуванні. В іншій частині позову та в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення по справі., яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог , а зустрічний позов про визнання договору дарування частини квартири недійсним задовольнити .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_1 являється інвалідом першої групи з дитинства (дитячий церебральний параліч). 21 травня 2004 року померла його мати ОСОБА_3, а 15 квітня 2007 року помер його батько ОСОБА_4

15 січня 2008 року ОСОБА_1 склав заповіт на користь ОСОБА_2

11 вересня 2008 року ОСОБА_1 подарував 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Сам відповідач не заперечував, що з 1982 по 1985 рік працював нотаріусом, а ще за життя батька і до січня 2010 року працював в аптеці, однак виконував роботу вдома, підтвердив, що нотаріус перед посвідченням договору приїжджала до нього додому та роз'яснювала наслідки вчинення договору дарування квартири.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Даний вид договору є безумовним і не встановлює обов'язку для обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру.

Судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_1 здійснювалось піклування багатьох людей безплатно, він знав наслідки укладення такого правочину, а про намір відчужити квартиру позивачу свідчить також складений ним заповіт на користь ОСОБА_2, та беручи інші істотні обставини справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які б дали підставу вважати, що має місце збіг тяжких для відповідача обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з його волевиявленням укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах та правомірно відмовив в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності якщо квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином суд правильно прийшов до висновку про необхідність встановлення порядку користування приміщенням спірної квартири.

З такими висновками погоджується і судова колегія.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, згідно п.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення суду відповідає вимогам закону і є правильним. Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які спростували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: