Справа № 2/0614/864/11
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2011 року Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 15 червня 2007 року між громадянином ОСОБА_1 (відповідач-2) та ВАТ ОСОБА_2 Аваль, правонаступником всіх прав та зобовязань якого є позивач тип якого змінено за рішенням загальних зборів акціонерів (протокол № 3б-45 від 14.10.2009 р. ) згідно з Законом України Про акціонерні товариства, укладений кредитний договір № 014/7655/73/111860 (далі Кредитний договір).

Згідно з умовами п.1.1 Кредитного договору позивач надав відповідачу-2 кредит у розмірі 199 633,72 грн., для купівлі транспортного засобу, строком до 14.06.2014 р.

15.06.2007 р. між ПАТ ОСОБА_2 Авальта ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладений договір застави транспортного засобу № 311528/7655/111860 (далі Договір застави), з змінами від 11.04.2008 року, які зареєстровані в реєстрі за номером 7311407, про що свідчить доданий до матеріалів справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 18915365 від 03.06.2008р.

На умовах передбачених Договором застави Відповідач-2 передав, а Позивач прийняв в заставу транспортний засіб: тип: легковий універсал-В, марка: MITSUBISHI, модель: Pajero Sport, рік випуску: 2007, колір: чорний, обєм двигуна: 2972, реєстраційний номер: АМ 6855 АК, який належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію АМС 039400 виданим Радомишльським МРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 27.06.2007р.

Станом на 08.09.2011 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком по кредитному договору становить: 132 492,66 грн., з яких заборгованість по тілу кредита становить 87 994,48 грн., відставання від графіку 7190,42 грн., заборгованість за відсотками 6278,83 грн., пеня за прострочення тілу кредиту -17 950, 74 грн., пеня за прострочення відсотків по кредиту 20268,61 грн.

02.08.2011 року відповідач-2 звернувся до позивача з заявою про добровільну реалізацію заставного автомобіля з метою дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Станом на день подачі заяви в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.03.2011р. зареєстрований арешт рухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції від 23.03.2011р. в ході здійснення примусового стягнення на користь ТОВ Хмеляр боргу.

ПАТ ОСОБА_2 Авальв особі представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважає неприпустимим звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог третіх осіб (які не є заставодержателями), оскільки стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається для задоволення вимог стягувача заставодержателя, а подальше перебування під арештом вищезазначеного майна є порушенням ДВС прав банку, як заставодержателя арештованого майна. Вважають, що існуючий арешт, повністю унеможливлює реалізацію позивачем своїх законних прав, як заставодержателя щодо цього майна, оскільки може привести в подальшому до вилучення та примусової реалізації заставленого майна, тому просять суд зняти заборону на відчуження автомобіля .

Представник ДВС Малинського РУЮ ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, пояснив, що державний виконавець діяв в межах закону, оскільки 03.02.2011 р. Господарським судом Житомирської області винесено рішення по справі № 11/775, згідно з яким з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнута заборгованість на суму 281236,87 грн. та виданий 16.02.2011 року наказ, який підлягає примусовому виконанню. З метою проведення виконавчих дій і було накладено арешт на все рухоме майно боржника.

ОСОБА_1 позов визнав повністю, погодившись з позицією банку, пояснив, що не має змоги сплачувати кредит в погодженому раніше графіку, а тому звернувся до останнього з заявою про добровільну реалізацію транспортного засобу, який перебуває в заставі банку. Крім того, показав, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.06.2011 року в справі №11/775 було зменшено суму боргу, та зобовязано господарський суд Житомирської області видати відповідні накази, як виконавчі документи, а тому дане виконавче провадження підлягає закриттю.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави, умови, порядок звернення стягнення на майно, у тому числі заставлене, а також його реалізації, врегульовані нормами чинного законодавства, зокрема, Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до приписів ст. 52 Закону України Про виконавче провадженнязвернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно ст.60 цього Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту.

Крім того, відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.1 Закону України Про заставу, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору чи закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України Про заставузаставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Статтею 19 Закону України Про заставувстановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Також ч.2 ст. 1 та ч.1 ст. 20 Закону України Про заставупередбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В свою чергу ст. 3 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьпередбачено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Згідно зі ст. 52 Закону України Про виконавче провадженнядля задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами 15.06.2007 р. між відповідачем-1 та позивачем укладений Кредитний договір. 15.06.2007 р. між ПАТ ОСОБА_2 Авальта ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором укладений договір застави транспортного засобу № 311528/7655/111860 (далі Договір застави), з змінами від 11.04.2008 року. На умовах передбачених Договором застави Відповідач-1 передав, а Позивач прийняв в заставу Транспортний засіб.

03.02.2011 р. Господарським судом Житомирської області винесено рішення по справі № 11/775, згідно з яким з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнута заборгованість на суму 281236,87 грн. та виданий 16.02.2011 року наказ.

В процесі примусового виконання наведеного судового рішення відділом ДВС Малинського РУЮ винесено постанову про накладення арешту на рухоме майно фізичної особи ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.

В даному випадку вбачається, що право застави на транспортний засіб у ПАТ ОСОБА_2 Авальвиникло 11.04.2008р., тобто до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 11/775 і як наслідок, в порядку примусового виконання цього рішення не може бути звернено стягнення на транспортний засіб з метою задоволення вимог ТОВ Хмеляр, оскільки воно не є заставодержателем цього майна.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед банком за кредитним договором, то останній, як заставодержатель майна, має право звернути стягнення на транспортний засіб, в порядку першочерговості (пріоритету).

Керуючись ст. ст.6, 10, 11, 58, 60, 209, 213 - 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Авальв особі Житомирської обласної дирекції - задовольнити повністю.

Зняти заборону на відчуження транспортного засобу: автомобіля марки: MITSUBISHI, тип: легковий універсал-В, модель: Pajero Sport, рік випуску: 2007, колір: чорний, обєм двигуна: 2972, № шасі: JMBORK9607J001803, реєстраційний номер: АМ 6855 АК, належного ОСОБА_1, та яку було встановлено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції 23.03.2011 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:

ОСОБА_7