Дата документу: 11.11.2011
Справа № 2-1946/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи ОСОБА_2 банк України, Приватне підприємство „Себор" про визнання припиненим договору поруки № 0/п від 26 вересня 2006 року, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2011року ОСОБА_1 та приватне підприємство «Себор» звернулись до суду з позовною заявою про визнання договору поруки № 0/п від 26.09.2006 року припиненим та з вимогою про покладення судових витрат на відповідача. Позовна заява уточнювалась позивачами, 16.05.2011року була подана позовна заява уточнена, за якою позивачі просили визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року недійсним, договір поруки № 0/П від 26.09.2006 року припиненим, в обґрунтування позовних вимог вказали наступне.

Між АКІБ „УкрСиббанк", що після перейменування та зміни типу став ПАТ „УкрСиббанк", та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року, на виконання якого банк видав ОСОБА_1 кредит у сумі 62500,00 доларів США. Укладання та виконання кредитного договору в іноземній валюті суперечить актам цивільного законодавства та порушує права та інтереси позивачів, договір підлягає визнанню недійсним у порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України. Між АТ «УкрСиббанк», ПП «Сєбор», ОСОБА_1 була укладено договір поруки № 0/П від 26.09.2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.09.2006 року, за яким було збільшена процентна ставка в односторонньому порядку на 3 % річних з 01.07.2008 року по 31.12.2008 року без отримання відповідної згоди поручителя на це, що збільшило обсяг відповідальності поручителя, що тягне за собою припинення договору поруки в порядку ст. 559 ЦК України. У зв'язку з чим, позивачі просили визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року недійсним, договір поруки № 0/П від 26.09.2006 року припиненим.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2011 року провадження по справі в частині позовних вимог ПП «Себор»до ПАТ «УкрСиббанк»закрито, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03.08.2011 року ухвала суду залишена без змін.

Підставою для визнання недійсним кредитного договору позивач визначив ст.ст. 203, 215 ЦК України, посилаючись на невідповідність кредитного договору актам цивільного законодавства щодо валюти договору.

Оскільки вимоги про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.05.2008 року недійсним на день розгляду справи є самостійними вимогами між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядаються в Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя іншим складом суду за цивільною справою № 2-194/2011, тому ці вимоги у порядку п. 4 ч. 1. ст. 207 ЦПК України ухвалою суду від 11 листопада 2011 року залишені без розгляду.

ПП «Себор»за клопотанням ОСОБА_1 притягнений у справу в якості третьої особи на стороні позивача, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

ОСОБА_2 України притягнений у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, вважає, що договором поруки не порушуються права та інтереси ОСОБА_1, оскільки він є позичальником за кредитним договором, договір поруки не породжує прав та обов'язків щодо поруки у відношенні нього, а тому непорушені права ОСОБА_1 не підлягають захисту, просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

Представник третьої особи ПП «Себор»з позовною заявою погодився, просить суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 України у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність спору, що виник між сторонами, полягає у визнанні договору поруки припиненим.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Цивільного кодексу України, інших нормативних актів, та умовами укладених між ними договорів.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів.

Судом встановлено, що 08.05.2008 року між АКІБ „УкрСиббанк", що після перейменування та зміни типу стало ПАТ „УкрСиббанк", та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Також встановлено, що між між АКІБ „УкрСиббанк", що після перейменування та зміни типу стало ПАТ „УкрСиббанк" (що іменований за договором як «Банк», кредитор), ПП «Себор»(що іменований за договором як «Поручитель») та ОСОБА_1 (який іменований за договором як «Позичальник») було укладено договір поруки № 0/П від 26.09.2006 року (а.с. 4).

Відповідно до п. 1 «Предмет договору»договору поруки ПП «Себор»взяв на себе зобов'язання відповідати перед АТ «УкрСиббанк»за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.09.2006 року. При цьому в силу п. 1.3 договору поруки ПП «Себор»відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (п. 1.1. договору поруки), зокрема, за повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору (п.1.3. договору поруки), відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (п. 1.4 договору поруки). Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за договором (п. 1.5 договору поруки). У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором банк має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги, а поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь кредитора (банку) у цей строк, шляхом перерахування суми заборгованості боржника на рахунки, вказані кредитором (п.п. 2.2, 2.3. договору).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін, між якими є домовленість на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (що слідує із 626 ЦК України).

Виходячи з системного аналізу вказаних норм та умов договору поруки, суд дійшов висновку, що договір поруки породив права та обов'язки лише у відношенні АТ «УкрСиббанк», як кредитора, і ПП «Себор», як поручителя.

ОСОБА_1 визначений в договорі поруки як позичальник, і оспорюваний договір не створив для нього прав та обов'язків, не виступає боржником або кредитором за ним, не міг і не може впливати на правовідносини, що випливають з договору поруки (він не брав ніяких зобов'язань та не набував прав), а також на волевиявлення поручителя та банку за договором поруки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є припинення правовідношення. Припинення правовідношення застосовується, як правило, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх обов'язків і до них відносяться позови про розірвання цивільно-правових договорів, про визнання виконавчого документа або іншого документа таким, що не підлягає виконанню, тощо.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

По-перше, оспорюваний договір не порушує прав та обов'язків ОСОБА_1, а тому права і інтереси останнього не підлягають судовому захисту.

По-друге, як убачається з позову, предметом судового розгляду є вимога позивача до АТ «УкрСиббанк»про визнання припиненим договору поруки, укладеного між сторонами у справі. Згідно з приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначений перелік способів захисту прав та інтересів.

Обраний позивачем спосіб захисту не призведе до поновлення його права, навіть за умови порушення останнього, оскільки заявлена вимога фактично зводиться до припинення прав та обов'язків, котрі виникли в силу договору поруки. Тобто у цій справі відсутній спір між сторонами про наявність цивільного права, яке повинен захистити суд на виконання ст.ст. 1, 4 ЦПК України. Обставини щодо припинення договору поруки підлягають оцінці в межах позову про виконання зобов'язань за цим договором, а отже заявлена позивачем вимога не може бути по цій справі самостійним предметом спору, а тому не підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, витрати, понесені позивачем по сплаті судових витрат, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212. 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи ОСОБА_2 банк України, Приватне підприємство „Себор" про визнання припиненим договору поруки № 0/п від 26 вересня 2006 року, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Геєць