Справа №22-ц-1915/11Головуючий у І інстанції Остахнович
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїБерезовенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра", треті особи по справі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ЗАТ "Страхова компанія "Галактика" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, зобов'язання вчинення певних дій.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що 16 травня 2008 року між нею та відповідачем було укладено Кредитний договір №217/П/РП/2008-840 відповідно до умов якого Відповідач (Кредитор) надав їй (Позичальнику) грошові кошти в сумі 168168,56 доларів США, в гривневому еквіваленті, згідно курсу валюти, встановленому Національним Банком України, що діяв на момент отримання 505 гривень за 100 доларів США, що загалом склало 849 251 гривень 23 копійок.

Певні умови вищезазначеного ОСОБА_3 про надання споживчого кредиту вона вважає несправедливими і такими, що призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до умов п. 4.2.6. ОСОБА_3 має право без отримання будь-якої додаткової згоди Позичальника приймати рішення про зміну процентної ставки протягом строку дії цього договору.Такі умови, дозволяють Відповідачу (Кредитору) без будь-яких об'єктивних причин, якими є зміна кредитної політики внаслідок рішень законодавчої та виконавчої влади чи Національного Банку України, виходячи лише з власної волі, змінювати процентну ставку за кредитом до необмеженого рівня.

Відповідно до умов п. 4.2.2. Кредитного ОСОБА_3: ОСОБА_3 може вимагати надання Позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язань у разі настання: погіршення фінансового чи майнового стану Позичальника, або у разі погіршення стану заставного майна, при проведені Банком перевірок протягом дії ОСОБА_3, а також у всіх інших випадках, коли ОСОБА_3, вважатиме це необхідним ОСОБА_3 на власний розсуд оцінює додаткове забезпечення має право визнати його недостатнім. Вищезазначені умови проведення перевірок фінансового стану Позивача, які проводяться відповідно до внутрішніх документів Відповідача, є неконкретними та невизначеними. Зокрема з них не зрозуміло: які саме обставини можуть вплинути на погіршення фінансового чи майнового стану Позивача і як саме ці обставини визначаються.; яким чином і за якими критеріями визначається вплив обставин на виконання зобов'язань за ОСОБА_3, в чому саме такий вплив полягає.

Ні перед підписанням ОСОБА_3, ні після цього Позивач не був ознайомлений з внутрішніми нормативними документами Відповідача, відповідно до яких проводяться перевірка. Таким чином, умови п. п. 4.2.6., 4.2.2. ОСОБА_3 є несправедливими, оскільки, відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", несправедливими є, зокрема, умови договору положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до умов п. 4.2.3. ОСОБА_3, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов 'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом 14 днів від дати отримання вимоги Банку про надання додаткового забезпечення виконання зобов'язання (яке відповідно п. 4.2.2. Банк розцінює на власний розсуд) його не надасть або воно не влаштує ОСОБА_3. Тобто, Позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за ОСОБА_3 з дати надіслання Банком відповідної вимоги.

Відповідно до умов п. 4.3.8. ОСОБА_3, Позичальник зобов'язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти ОСОБА_3 про зміну складу сім'ї, прізвища, імені, по-батькові, фактичної адреси, даних щодо реєстрації, паспортних даних, місця роботи, номерів контактних телефонів, про виникнення будь-яких обставин, що будь-яким чином можуть негативно вплинути на виконання Позичальником обов'язків за цим ОСОБА_3. Вищезазначені умови є неконкретними та невизначеними. Зокрема з них не зрозуміло: які саме обставини можуть вплинути на виконання зобов'язань за цим ОСОБА_3; на виконання чиїх саме зобов'язань, Позивача чи Відповідача мають впливати ці обставини; яким чином, і за якими критеріями визначається вплив обставин на виконання. Відповідно, невизначеність вищезазначених умов п. 4.3.8. ОСОБА_3 обумовлює і можливість визначення документів, якими підтверджується наявність обставин, які також є невизначеними.

Умови п. 4.3.8. ОСОБА_3 є несправедливими, оскільки відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Таким чином, дані пункти ОСОБА_3 суперечать законодавству України, а саме ч. 3 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів": Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту.

У зв'язку з викладеним, посилаючись на ст. 11 та ст. 18. Закону України "Про захист прав споживачів позивач просилазадовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано несправедливими та недійсними умови пунктів 4.2.2., 4.2.3., 4.2.6., 4.3.8., 5.1., 5.2., 5.3. Кредитного договору № 217/П/РП/2008-840 від 16 травня 2008 р., укладеного між ВАТ комерційний банк "Надра" та ОСОБА_1 та визнано сам Кредитний договір № 217/П/РП/2008-840 від 16 травня 2008 року недійсним в цілому.

Стягнуто з ВАТ комерційний банк "Надра" на користь ОСОБА_1 суму завданих збитків, а саме: 160,000 тисяч гривень та моральну шкоду у розмірі 1000,00 тисяч гривень.

Визнано право власності на депозитні вклади грошові кошти, що перераховуються в рахунок повернення отриманого за недійсним правочином ОСОБА_1 та здійснити перерахунок депозитних вкладів - коштів за сімома Договорами банківського строкового вкладу.

Припинено взаємні права та зобов'язання сторін за Кредитним договором № 217/П/РП/2008-840 від 16 травня 2008 р., укладеним між ВАТ комерційний банк "Надра" та ОСОБА_1, шляхом їх взаємного зарахування.

Зобов'язано ВАТ комерційний банк "Надра" закрити позичковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1.

Припинено взаємні права та зобов'язання сторін за ОСОБА_3 іпотеки від 16 травня 2008 укладеним між ВАТ комерційний банк "Надра" та ОСОБА_1, посвідчений ОСОБА_2, приватним нотарвусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 4657.

Зобов'язано органи нотаріату України виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою за порядковим номером 7203536.

Зобов'язано органи нотаріату України виключити з Державного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 7203540.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 203 ЦПК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника ОСОБА_1.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили ті умови які їх влаштовували на момент підписання договору, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Колегією суддів було встановлено, що 16 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №217/П/РП/2008-840, відповідно до умов якого Відповідач (Кредитор) надав позивачу (Позичальнику) грошові кошти в сумі 168168,56 доларів США, в гривневому еквіваленті, згідно курсу валюти, встановленому Національним Банком України, що діяв на момент отримання 505 гривень за 100 доларів США, що загалом склало 849 251 гривень 23 копійок. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, підписали його та почали виконувати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що погодився з позицією позивача щодо невідповідності оспорюваних умов договору та всього кредитного договору в цілому ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Будь-яких доводів щодо порушення відповідачем спеціального законодавства в системі кредитування в обгрунтування свого позову позивачем надано не було, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необгрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що висновки суду І інстанції не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів на підставі ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне скасування рішення суду І інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної І сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: