Справа № 22-ц-1863/11 Головуючий у І інстанції Подрєзова Г.О.
Категорія 20 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договору дарування не дійсним, визнання права власності на Ѕ частину квартири ,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом, який обґрунтовувала тим, що договір дарування не відповідає дійсним обставинам, оскільки насправді був укладений договір купівлі-продажу квартири, квартира була придбана нею та її чоловіком - ОСОБА_2 за спільні кошти, під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а тому належить подружжю. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що під час укладення договору дарування були порушені її права як співвласника квартири, оспорювала угода є удаваною, укладена з метою приховати іншу угоду, а тому просила застосувати правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі, тобто - договір купівлі-продажу спірної квартири та визнати договір дарування не дійсним і визнати право власності на Ѕ частину квартири.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням апелянт звернулись із скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задоволити вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Постановляючи рішення і відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира була подарована дочці чоловіка позивачки від першого шлюбу, - ОСОБА_2С, не заперечувала проти вказаного договору на час укладення та доказів в підтвердження своїх вимог, які б дали підставу для задоволення позову не надала.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до догову дарування від 06.11.2003 р., ОСОБА_3, є власником квартири АДРЕСА_1, та в цій квартирі деякий час проживав її батько ОСОБА_2 разом зі своєю другою дружиною ОСОБА_1 та їх дітьми.

того, що спадкодавець в період підписання заповіту на користь відповідача усвідомлював свої дії і керував ними, ніякого психічного тиску на ОСОБА_7 під час його підписання не було.

Оспорюваний заповіт нотаріально посвідчено в присутності свідків (а.с.17), що підтверджено в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1248 ЦК України, - нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний і підписаний ним.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1257 ЦК України, - за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що не надано належних та допустимих доказів, яки б дали підстави для визнання заповіту недійсним та вважати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому правомірно відмовив в задоволені позову.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Богуславського районного суду від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді :