Справа №2-2501/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2011 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.

при секретарі Тарапацькому Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення вартості безпідставно набутого майна та послуг , витребування майна із незаконного чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на її користь вартість безпідставно набутого майна на суму 35 035,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та визнати за нею право власності на майно, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Каменярів, 3/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що в серпні 2010 року вони з чоловіком ОСОБА_3 переїхали жити в помешкання до відповідача за адресою м.Львів, вул.Каменярів, 3/1, співвласником якого є її чоловік. Погодившись на умови відповідача, згідно яких після проведення ремонту він передавав чоловіку позивачки та їй дану квартиру, на підставі договору дарування, вона за власні кошти провела у вказаній квартирі ряд ремонтних робіт на загальну суму 35 035,00 грн. Однак, відповідач почав уникати оформлення договору дарування квартири. Через деякий час відповідач почав чинити їм перешкоди в користуванні квартирою. Вважає такі дії відповідача незаконними. Окрім того, внаслідок таких дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що вона зазнала душевних хвилювань і страждань, через що попала в лікарню з діагнозом викидень.

В судовому засіданні позивачка відмовилась від позовної вимоги щодо визнання за нею права власності на майно, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Каменярів, 3/1, оскільки відповідач визнав цю позовну вимогу і на даний час не претендує на це майно, решту вимог підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині права власності за позивачем на майно, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Каменярів, 3/1, решту вимог заперечив з тих підстав, що ремонт в квартирі позивач здійснювала з власної ініціативи, і ніяких перешкод в користуванні даною квартирою він не вчиняв. Крім того, зазначив, що ніяких угод про відчуження належної йому частки квартири ні з позивачем, ні з її чоловіком не укладав. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав

Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи судом про повернення майна.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 дійсно здійснювали ремонтні роботи в кв.№1 будинку №1 по вул.Каменярів в м.Львові, чого відповідач не заперечив, однак жодних доказів того, що ці ремонтні роботи вони здійснювали на вимогу відповідача та за умови дарування вказаної квартири позивачу, суду не представлені. Окрім того, відповідач категорично заперечує той факт, що ремонтні роботи здійснювались на його вимогу.

Отже, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підтверджені жодними наявними доказами та недоведено факт порушення відповідачем прав та свобод позивача. Позивачка здійснювала ремонтні роботи в квартирі добровільно, жодного примусу з боку відповідача не було, ніяких письмових угод чи договорів про відчуження відповідачем належної йому частки квартири, у звязку з проведенням ремонту, не укладалось і суду не надано.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що згідно виписки №1736/566 із медичної карти стаціонарного хворого, у ОСОБА_1 дійсно стався викидень, однак жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового звязку даного діагнозу з діями відповідача суду не надано, а тому дана вимога не підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки така не представила суду достатніх доказів в обґрунтування позову, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення.

Суддя: Стрельбицький В.В.