АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 27 (1) ОСОБА_1.
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 27 грудня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2010 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просили суд звернути стягнення на майно відповідача у розмірі 3648000,21грн.: а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; звернути стягнення на вищевказане майно шляхом продажу позивачем предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації відповідно до експертної оцінки на момент продажу.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 27 грудня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема: суд не взяв до уваги, що не надіслання іпотекодавцю та боржнику повідомлення про порушення основного зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку. Суд дійшов неправильного висновку про недотримання позивачем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки Банком направлена вимога відповідачу, за яку розписався боржник. У звязку з чим, згідно аналогії закону, вважається, що відповідач отримав зазначену вимогу. Крім того, іпотекодавцю було відомо заздалегідь про намір Банку звернутися до суду з зазначеним позовом, оскільки 03.02.2009 року вимога Банком була направлена на адресу відповідача та була отримана боржником.

В запереченнях на апеляційну скаргу третя особа просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2008 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_3 був укладений кредит договір № 32/21308, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у сумі 350 000 грн., строком користування до 02.04.2018 року під 15.5% річних,

Одночасно, з метою забезпечення зобовязання за вказаним кредитним договором, позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір № 33/31308 від 03.04.2008 року, згідно якого відповідач передала в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно положень ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи, позичальник ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання по кредитному договору не виконував належним чином, у звязку з чим станом на 21.04.2010 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 358 405 95 грн..

07.05.2010 року Банком направлена вимога на адресу боржника ОСОБА_3, якого попереджено про наявність заборгованості за кредитним договором та висунута пропозиція про сплату заборгованості у 10-ти денний строк з дня отримання вимоги. Однак, доказів на підтвердження отримання зазначеної вимоги ОСОБА_3 позивачем не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно вимоги від 26.11.2010 року, направленої на адресу відповідача, їй доводиться до відома про існування заборгованості, пропонується погасити заборгованість у 30-ти денний строк з дня отримання вимоги. Вказана вимога Банку відповідачем іпотекодавцем не отримана у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем недотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з чим зазначений позов є передчасним та не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Доводи апеляційної скарги про належне вручення зазначеної вимоги відповідачу, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вручення вимоги іншій особі, а не іпотекодавцю, не можна визнати належним врученням відповідачу зазначеної вимоги, що є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що іпотекодавцю було відомо заздалегідь про намір Банку звернутися до суду з зазначеним позовом, оскільки 03.02.2009 року вимога Банком була направлена на адресу відповідача та була отримана боржником, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно положень ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» вимога Банком повинна бути направлена іпотекодавцю.

Доводи апеляційної скарги про те, що не надіслання іпотекодавцю та боржнику повідомлення про порушення основного зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_5 від 27 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: