АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (3) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (у теперішній час Публічне акціонерне товариство «Євраз ОСОБА_4») (далі ПАТ «Євраз ОСОБА_4»), який під час розгляду справи уточнив та просив стягнути з відповідача 192000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійними захворюваннями.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на його користь з ПАТ «Євраз ОСОБА_4» у відшкодування моральної шкоди 30000 грн. Стягнуто з ПАТ «Євраз ОСОБА_4» судовий збір в сумі 300,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Євраз ОСОБА_4» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд безпідставно залучив його до участі у справі в якості відповідача, помилково до спірних правовідносин застосував норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України і ст. 1167 ЦК України та залишив поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного ОСОБА_4 України від 27 січня 2004 року № 1рп/2004, яким передбачено, що відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України не застосовується до осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню. Також судом не звернуто уваги на те, що позивач був попереджений про наявність шкідливих факторів, які є особливістю виробничого процесу на підприємстві. Суд не врахував, що позивачем не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди саме у розмірі, який він просив стягнути, а також не застосував тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України. Крім того, судом неправомірно стягнуто з ПАТ « Євраз ОСОБА_4» 300 грн. на відшкодування судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 04 лютого 1997 року по 10 січня 2006 року працював підземним кріпильником на шахті «Ювілейна», яка є структурним підрозділом ПАТ «Євраз ОСОБА_4»

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20 квітня 2010 року ОСОБА_2 встановлені професійні захворювання: хронічна шийна та попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом, пневмоконіоз (t/t, 1/1), ЛН нульового-першого ступеню, у звязку з чим було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 41 від 20 травня 2010 року.

Згідно п.п. 17, 19 вищезазначеного акту причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 27 років 2 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, 11 років важкої фізичної праці, 8 років 11 місяців несприятливого мікроклімату, винним в профзахворюванні позивача визнано адміністрацію ремонтного управління № 3 ВО «Кривбасрудоремонт», спеціалізованого управління № 3 ВО «Кривбасрудоремонт», спеціалізованого управління № 3 ВАТ «Кривбасрудоремонт», шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», яка порушила вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України, щодо утворення на робочих місцях умов праці відповідно вимогам нормативних актів.

Висновком МСЕК від 14 липня 2010 року ОСОБА_2 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін, з яких 25 % по радикулопатії і 15 % по пневмоконіозу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_2 права на відшкодування моральної шкоди 14 липня 2010 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу, тому доводи відповідача про те, що моральна шкода повинна відшкодовуватися Фондом соціального страхування, не можуть бути взяті до уваги.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з його професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи ПАТ «Євраз ОСОБА_4» щодо пропуску позивачем строку позовної давності безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

Проте частково доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не взяв до уваги розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем професійних захворювань, ступінь втрати ним професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 20000 грн.

Крім того, згідно підпункту «д» п. 1 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито», діючого на момент ухвалення рішення розмір ставки державного мита по позовній заяві немайнового характеру (або таких, що не підлягають оцінці) становить 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 8,50 грн.

Розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ встановлено Постановою КМУ № 1258 від 21.12.2005 року (з наступними змінами), діючої на момент ухвалення рішення відповідно до якої по справам позовного провадження з розгляду справ про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи, розмір витрат становить 15,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, зменшивши розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди, а також зменшити розмір стягнутого з ПАТ « Євраз ОСОБА_4» судового збору з 300,00 грн. до 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи зі 120,00 грн. до 15,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2011 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь ОСОБА_2 з 30000 грн. до 20000 (двадцяти тисяч) грн., а також зменшити розмір стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь держави судового збору з 300,00 грн. до 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи зі 120,00 грн. до 15,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: