Справа № 2-920/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді: Куценка О.В.

при секретарі : Юрко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним п. 5 договору від 17.12.2007 року в частині нарахування 3,5 відсотків комісії за розрахункове обслуговування.

Свої вимоги мотивує тим, що не підписував довідку про стандартні умови кредитування не погоджувався на вказані в договорі умови.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача з вимогами не погодився та зазначає, що позивач повністю ознайомлений з умовами та тарифами наданих послуг, про що свідчить текст в договорі та підпис позивача. Заява на отримання кредиту, памятка та умови і правила банківських послуг становлять кредитний договір.

Свідок ОСОБА_2, яка проводила оформлення кредиту пояснила, що заяву на оформлення кредиту заповнює особа, яка бажає отримати кредит, про умови кредитування позивач був повідомлений, чому на довідці про стандартні умови кредитування стоїть підпис не позивача пояснити суду не може.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Статтею 215 ЦПК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до п. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

17.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір за яким позивач отримав на умовах платності, строковості та повернення 3000 грн.

Істотними умовами договору окрім суми кредиту є розмір відсотків за користування кредитом, термін кредитування, сплата інших обовязкових платежів.

За умовами кредитного договору, яке знайшло своє відображення в заяві на отримання кредиту, безпосередньо договором є заява, памятка клієнта, умови та правила надання банківських послуг та тарифи. З наданих суду матеріалів вбачається, що банківські послуги, згідно заяви, становлять : 3000 грн. кредитний ліміт; 2,0 % на місяць на залишок заборгованості відсотки; щомісячна комісія 3,5 %. Згідно памятки клієнта: 3000 грн. кредитний ліміт, 13 % щомісячний платіж, відсоткова ставка не зазначена; комісії не зазначені. Згідно довідки про стандартні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість : сума кредиту 300-5000 грн. відсотки 24 % річних на залишок суми, 3,5 відсотки комісія за розрахункове обслуговування, яка сплачується щомісячно та нараховується на загальну суму кредиту.

Аналізуючи наведені документи, які в сукупності становлять кредитний договір, суд приходить до висновку, що позивач не був проінформований про необхідність сплати комісії в сумі 3,5 відсотки і при укладанні договору його волевиявлення не було і не могло бути спрямованим на укладення договору саме на умовах, які зазначені в п. 5 договору в частині сплати комісії.

Дана думка базується на наступному. Умови банківських послуг на заяві зазначено після підпису позивача, що може свідчити про не ознайомлення з умовами договору. Більш того, в заяві не зазначено на яку суму нараховується комісія: на залишок кредиту чи на всю суму кредиту. Пам'ятка клієнта, яка підсумовує всі умови договору і покликана спростити розуміння договору, взагалі не містить розміру комісії та відсотків. натомість містить поняття обовязкового щомісячного платежу, який становить 13 відсотків, що дорівнює 400 грн. В той же час, 13 відсотків від 3000 грн. складають 390 грн. Згідно висновку №5282/02 від 15.12.2010 року підпис від імені позивача на довідці про стандартні умови кредитування виконано не позивачем, а іншою особою.

За даних обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню.

В силу ст. 88, ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення та на користь позивача витрати на експертизу.

На підставі ст.ст. 203, 215, 1054 ЦК України, керуючись ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати частково недійсним п. 5 кредитного договору від 17.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк", зазначеному в заяві на отримання кредиту, в частині нарахування щомісячної комісії в розмірі 3,5 відсотки.

Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та на користь ОСОБА_1 1037 грн., витрат на експертизу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня оголошення рішення суду.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3