Справа № 22-ц-4339/11 Головуючий у І інстанції Кісілевич П.І.
Провадження № 22-ц/1808/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 11.07.2011
У Х В А Л А

іменем України

11 липня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Даценко Л.М.,

суддів Іванової І.В., Савченка С.І.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16.05.2011 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради, 3-ті особи ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю «ЗТО» про визнання недійсним акту-приймання передачі, рішення виконкому, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16.05.2011 року у вказаній справі забезпечено позов шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в майбутньому можуть виникнути труднощі у виконанні рішення суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, поскільки вони зроблені в результаті неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали. (п.7 постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає, зокрема застосовуючи заходи забезпечення позову, суд не вказав в ухвалі мотиви необхідності застосування таких заходів. Зокрема суд не вказав на яких обставинах чи доказах грунтуються його припущення, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивач просив застосувати заходи забезпечення позову, посилаючись на можливість власника розпорядитися даною квартирою, проте з матеріалів справи не вбачається, що позивачем надані які-небудь докази на підтвердження наміру 3-ї особи вчинити відчуження квартири (заява до БТІ про видачу витягу з реєстру прав власності чи технічного паспорта для відчуження тощо).

Заява розглядалася в судовому засіданні, а відтак суд мав можливість зясувати наведені обставини.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд не звернув уваги, що позивач просив накласти арешт на 1/2 частину спірної квартири, яка є предметом спору. Проте суд наклав арешт на всю спірну квартиру, хоча вся квартира не є предметом спору.

Також, забезпечуючи позов, суд не врахував, що позивач просить визнати недійсними акт-приймання передачі, рішення виконкому, свідоцтво про право власності на нерухоме майно учасником яких є третя особа ОСОБА_3, проте позивачем статус останньої визначений як третя особа, що суперечить цивільному процесуальному законодавству, поскільки вимоги заявляються саме до неї, оспорюються дії, рішення і правочин, які безпосередньо стосуються її прав і обовязків.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив незакону і необгрунтовану ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 16.05.2011 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає, поскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий : ___________________

Судді : ___________________ ________________