справа № 2-6/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Березовського О.Д.,

при секретарі Швачко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої малолітніми особами, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чернігівська обласна дирекція НАСК «Оранта», -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 18410 грн., завданої малолітніми дітьми ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

У позовній заяві позивач зазначила, що 05.09.2010 року, близько 14 години, малолітні ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, гралися по вул. Перемоги біля її будинку. У ОСОБА_12 був коробок з сірниками, який він разом з ОСОБА_11 знайшли на території військового містечка в м. Городня. Граючись, ОСОБА_12 хотів запалити сірники на землі, однак ОСОБА_11 сказав, що на землі не потрібно і краще покласти коробок з сірниками у щілину між огородженнями і щоб ОСОБА_10 зверху ще поклав сіно. ОСОБА_12 поклав коробок з сірниками у щілину огорожі під якою стояв її сінник з чотирма тоннами сіна і підпалив його, а ОСОБА_10 на коробок поклав сіно, щоб краще розгорілося. Коли вогонь перекинувся на сінник, то малолітні ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 розбіглися по домівках. За фактом пожежі Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області була проведена перевірка, під час якої було встановлено, що пожежа виникла через необережність, внаслідок дитячих пустощів малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11. Внаслідок пожежі було знешкоджено її майно : сінник 5х4 м, 4 тонни сіна, одна тонна соломи, туалет з унітазом, 15 м. паркану, три віконних рами, брезент 3х6 м., 1 куб.м. шалівки, дубові стійки 6 шт. Загальна сума завданої їй майнової шкоди становить 8410 грн., яка складається з вартості сіна 2400 грн., вартості соломи 200 грн., вартості шиферу 1225 грн., вартості віконних рам 532 грн., вартості туалету 1200 грн., вартості брезенту 200 грн., вартості металевої сітки 572 грн., вартості віконного скла 334 грн., вартості шалівки 787 грн., вартості стійок дубових 540 грн., витрат повязаних з прибиранням наслідків пожежі 300 грн., витрат повязаних з встановленням паркану 120 грн.. Крім матеріальних збитків, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 10000 грн.. Що стосується її моральних страждань, то вони полягали в тому, що їй вкрай неприємно тривалий термін проживати в будинку, який суттєво втратив свій зовнішній вигляд, їй прийшлось немало нервувати через те, що вона не мала грошей необхідних для відновлення свого майна, а при цьому особи, винні у заподіянні їй матеріальних збитків і у втраті її будинком зовнішнього вигляду, не вжили жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. Також їй прийшлось суттєво нервувати через те, що вона змушена була кілька робочих днів прибирати наслідки пожежі, а потім виконувати інші господарські роботи у вечірній час та вихідні дні. Вважає, що відповідачі певною мірою не виховували своїх дітей і не контролювали їх поведінку, внаслідок чого малолітні ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11, залишившись без їх нагляду, шляхом підпалу знешкодили її майно.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на її користь завдану майнову шкоду в сумі 8410 грн., спричинену внаслідок знешкодження їх дітьми ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 її майна, завдану їй моральну шкоду в сумі 10000 грн., а всього на загальну суму 18410 грн.. Також позивач просить суд стягнути з відповідачів на її користь судові витрати та витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2010 року відкрито провадження в зазначеній справі.

У судовому засіданні позивач збільшила розмір заявлених нею позовних вимог та просила суд стягнути з відповідачів заподіяну їй майнову шкоду в розмірі 8921,30 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., на підтвердження чого суду було надано відповідну письмову заяву від 26.11.2010 року. Збільшення заявленої до відшкодування суми майнової шкоди позивач пояснила тим, що після знешкодження її майна у неї погіршилося здоровя, вона змушена була витрачати кошти на лікування, а саме нею було сплачено кошти на придбання ліків в сумі 511,30 грн. і саме на цю суму збільшується розмір заявленої до відшкодування майнової шкоди. У іншій частині заявлені позовні вимоги позивач залишила без змін. Вказала, що заявлена нею до відшкодування моральна шкода в розмірі 10000 грн. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах по 2000 грн. з кожного. Також з кожного з відповідачів в однаковому розмірі підлягає стягнення заявлена нею до відшкодування майнова шкода в сумі 8921,30 грн., та в рівних частинах кожний з відповідачів повинен виплатити понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а також витрати, повязані в оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 1120 грн.. Підтримала заявлені, збільшені та уточнені нею позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Вказала, що в її господарстві був сінник, який вони зробили 17 років тому назад. Щороку вони заготовляли сіно та солому, оскільки в своєму господарстві тримають корову та іншу худобу. У 2010 року її сімя заготовила більше 4 тонн сіна, а також вони придбали 2 причепи соломи ( 2 рулони по 200 грн. кожний ). Сіно і солому вони склали у сінник, який розташований у дворі її господарства. 05.09.2010 року вона була на базарі, коли їй сказали, що в її господарстві сталась пожежа. Коли вона прибігла додому, то пожежники вже гасили пожежу. Внаслідок пожежі повністю згорів деревяний сінник з сіном і соломою, а також згоріло 15 метрів паркану з шалівки, брезент, яким було накрито сіно і солому, згорів туалет з унітазом, згоріли три вікна у будинку та полопались все скло в будинку. Сінник був накритий 24 листами шиферу, які згоріли і також згорів 1 лист шиферу на туалеті. Згорів також господарський інвентар ( лопати, вила ). В акті про пожежу пожежники написали, що пожежею було знищено дві з половиною тонни сіна і 12 листів шиферу, але це не відповідає дійсності. Як пояснили їй пожежники вони так написали, оскільки думали, що вона домовиться з батьками малолітніх дітей і кількість пошкодженого майна не буде мати суттєвого значення. Після пожежі зясувалось, що її причиною стало необережне поводження з вогнем малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Після того як пожежу загасили, діти самі все відразу розказали. Особисто вона вважає, що це був підпал, оскільки сінник був огороджений і випадково його підпалити ніяк не можна. Через те, що відповідачі не здійснювали належного догляду за своїми малолітніми дітьми, останні ніким не контролювались, десь взяли сірники, самостійно прийшли до її двору та підпалили сінник. Після пожежі ніхто з відповідачів не прийшов та не допоміг їй прибрати сміття. Вона домовилась з відповідачами, що кожен з них сплатить їй по 2200 грн. в якості компенсації за завдані пожежею збитки, але потім відповідачі сказали, що це багато. Після цього відповідачі сказали їй, що вони десь проконсультувались і нічого їй платити не будуть та запропонували звертатись до суду. Із всіх відповідачів лише ОСОБА_3 сплатила їй добровільно 500 грн.. За три з половиною місяці після пожежі ніхто з відповідачів не прийшов. Після пожежі в неї погіршився стан самопочуття, вона схудла, нічого не може робити, так як у неї не працює голова. Вона постійно нервує, у неї болить серце, піднявся тиск і погіршились аналізи. Все це сталось після пожежі і на даний час вона практично стала калікою. У період з 11.11.2010 року по 25.10.2010 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Городнянській ЦРЛ з приводу дифузного кардіосклерозу та артеріальної гіпертензії. Стаціонарне лікування стало наслідком її душевних страждань через пожежу в її господарстві та знищення її майна. Крім того, після пожежі її худоба залишилась без їжі, через що вона дуже переживала, була вимушена купувати і привозити сіно і солому. На її прохання про надання матеріальної допомоги відповідачі не відреагували. Все це призводило до її моральних страждань, які вона оцінює в 10000 грн..

Представник позивача ОСОБА_1П адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі заявлені, збільшені та уточнені позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити. Вказав, що неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обовязків по вихованню своїх малолітніх дітей призвело до пожежі. Відповідачів було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України, що також підтверджує їх вину. Спричинені позивачу внаслідок пожежі матеріальні збитки підтверджуються актом про пожежу, відмовним матеріалом, показаннями свідків, відповідними квитанціями та чеками. У акті про пожежу пожежниками допущено помилку і не вказано у повному обсязі знищене пожежею майно. Також внаслідок пожежі позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що у неї погіршився стан здоровя, вона зверталась в лікарню та лікувалась, зовнішній вигляд її будинку погіршився, вона постійно відчуває незручності через проживання в своєму домоволодінні, де сталась пожежа. Позивачка також прикладала чимало сил і здоровя щоб відремонтувати будинок, придбати сіно і солому та перевезти його. Кілька днів ОСОБА_1 була вимушена прибирати наслідки пожежі, залучати для цього сторонніх осіб, працювати у вечірній час та вихідні дні. Відповідачі, як винні особи, не захотіли у добровільному порядку відшкодувати заподіяні позивачці внаслідок пожежі матеріальні збитки і лише ОСОБА_3 сплатила позивачці добровільно кошти в сумі 500 грн..

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні предявлений позивачкою позов визнала частково, а саме погоджується з заявленою до відшкодування сумою матеріальної шкоди в розмірі 8410 грн. та визнає цю суму матеріальних збитків. З заявленої позивачкою до відшкодування матеріальної шкодою в сумі 511, 30 грн., яка складається з понесених витрат на лікування, з заявленою до відшкодування моральною шкодою в розмірі 10000 грн., з вимогою про стягнення судових витрат, повязаних зі зверненням до суду, а також витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1120 грн., вона не згодна, позов у цій частині вона не визнає та заперечує з приводу задоволення позовних вимог позивача в цій частині у повному обсязі. Вказала, що вона не заперечує, що її малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, причетний до пожежі, яка сталась в господарстві ОСОБА_1. 05.09.2010 року син їй сказав про пожежу, а під вечір сказав, що він там був і вони разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 принесли сірники і запалили солому. Солома у господарстві ОСОБА_1 зберігалась відкрито і вона ще здивувалась тоді як позивачка не боялась, що через це може статись пожежа. Зазначила, що вона спілкувалась з ОСОБА_1 та її співмешканцем з приводу відшкодування шкоди спричиненої пожежею, але розмір матеріальної компенсації вартості пошкодженого майна позивачкою постійно змінювався як і кількість пошкодженого майна. Спочатку ОСОБА_1 говорила про суму в 2171 грн, потім в 2200 грн.. Особисто вона в добровільному порядку сплатила позивачці 500 грн. на відшкодування спричиненою пожежею матеріальної шкоди. З заявленою позивачкою до відшкодування моральною шкодою вона не згода, оскільки підстави для її відшкодування відсутні. Вона неодноразово після пожежі спілкувалась з позивачкою і та скаржилась їй лише на спричинені матеріальні збитки. По зовнішньому вигляду позивачки вона також не бачила, щоб остання морально страждала.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні предявлений позивачкою позов визнала частково, погодилась з заявленою до відшкодування сумою матеріальної шкоди лише в розмірі 8410 грн.. З заявленої позивачкою до відшкодування матеріальної шкодою в сумі 511, 30 грн., яка складається з понесених витрат на лікування, з заявленою до відшкодування моральною шкодою в розмірі 10000 грн., з вимогою про стягнення судових витрат, повязаних зі зверненням до суду, а також витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1120 грн., вона не згодна, позов у цій частині вона не визнає та заперечує з приводу задоволення позовних вимог позивача в цій частині у повному обсязі. Вказала, що 05.09.2010 року вона вийшла з дому у місто, а свого сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, залишила вдома зі своїми батьками. Коли вона йшла, то син грався вдома з сусідським хлопцем ОСОБА_11. Потім діти пішли гратись на вулицю біля будинку ОСОБА_11. Через деякий час син зателефонував їй на мобільний телефон і сказав, що вони знайшли сірники, грались і сталась пожежа. Цього ж дня її матір підходила до позивачки з приводу відшкодування матеріальних збитків, спричинених пожежею, але ОСОБА_1 сказала, що ці питання будуть вирішуватись пізніше. Вона разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_9 неодноразово приходили до ОСОБА_1 з метою вирішити питання щодо грошової компенсації матеріальних збитків, спричинених пожежею, але кількість та вартість пошкодженого майна постійно змінювались, а остаточну суму позивачка так і не казала. Вони домовились, що сплатять позивачці гроші за сіно та дубові стійки сінника, а скло в вікна знайдуть самі і передадуть позивачці. Однак потім позивачка сказала, що скло вони вже купили самі. Тоді вона сама сказала позивачці, що згодна сплатити їй 2000 грн. в якості грошової компенсації за пошкоджене майно та після цього вона до ОСОБА_1 більше не приходила, так як сума грошової компенсації позивачкою постійно змінювалась. Вона не відмовляється, що її малолітній син причетний до пожежі і є її вина в цьому та вона згодна відшкодувати спричинену пожежею матеріальну шкоду. Вона погоджувалась на мирову угоду з позивачкою, погоджується з заявленою до відшкодування сумою матеріальної шкоди в розмірі 8410 грн. і згодна платити свою частку в розмірі 500 грн. щомісяця. Однак це не влаштовує позивачку, яка вимагає всю сумі і відразу. Щодо заявленої до відшкодування моральної шкоди, то підстави для її відшкодування відсутні. Позивачка за весь цей час не скаржилась на погіршення стану здоровя та не казала, що у неї щось болить, а лише вимагала, щоб їй дали грошей і все. Визначити суму відшкодування позивачка не могла і ця сума постійно змінювалась. Крім того, позивачка склала сіно в безпосередній близькості від вулиці, що є порушенням відповідних правил пожежної безпеки.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні предявлений позивачкою позов визнала частково, погодилась з заявленою до відшкодування сумою матеріальної шкоди лише в розмірі 8410 грн.. З заявленої позивачкою до відшкодування матеріальної шкодою в сумі 511, 30 грн., яка складається з понесених витрат на лікування, з заявленою до відшкодування моральною шкодою в розмірі 10000 грн., з вимогою про стягнення судових витрат, повязаних зі зверненням до суду, а також витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1120 грн., вона не згодна, позов у цій частині вона не визнає та заперечує з приводу задоволення позовних вимог позивача в цій частині у повному обсязі. Вказала, що 05.09.2010 року її син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, пішов гратись до сусідського хлопчика ОСОБА_12. Коли вона їхала в місто, то син носив воду додому. Приїхавши з міста, вона побачила, що в господарстві ОСОБА_1 горить сінник. Також зявився її син і сказав, що у сусідки горить сіно. Її дитина всю ніч не спала, так як дуже злякався. Наступного дня син їй сказав, що він причетний до пожежі. Вона не заперечує того факту, що її син причетний до пожежі, яка сталась в господарстві ОСОБА_1 і згодна відшкодувати останній заподіяну матеріальну шкоду. Підтвердила, що через тиждень після пожежі до неї приходила ОСОБА_1 і просила надати їй матеріальну допомогу. Вона погодилась принести їй гроші після отримання відповідних соціальних виплат на дітей. Після цього вона, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ходили до позивачки, намагались домовитись про укладення мирової угоди, були готові сплачувати матеріальну шкоду частками по 500 грн. щомісяця. Однак ОСОБА_1 відмовилась і вимагали всі гроші і відразу. Особисто вона не могла сплатити відразу значну суму коштів ОСОБА_1, оскільки в серпні 2010 року поховала чоловіка і перебувала в скрутному матеріальному становищі. З заявленою позивачкою до відшкодування моральної шкодою вона не згодна. Особисто вона нічого не чула про погіршення стану здоровя ОСОБА_1 після пожежі, при зустрічах з ОСОБА_1 остання про лікарню нічого їй не казала.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позицію своєї довірительки у справі по суті заявлених позивачкою позовних вимог та вказала, що предявлений позов ними визнається частково, а саме лише в частині заподіяної матеріальної шкоди в сумі 8410 грн., в іншій частині заявлені позовні вимоги вони не визнають та заперечують з приводу їх задоволення. Зазначила, що вона повністю підтримує пояснення ОСОБА_6 надані в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог. Вказала, що ОСОБА_6 не заперечує причетності її сина до пожежі, яка сталась в господарстві ОСОБА_1, та згода відшкодувати завдані пожежею матеріальні збитки. Заявлена до відшкодування моральна шкода в сумі 10000 грн. є необґрунтованою та великою. Щодо заявлених позивачкою до відшкодування витрат на лікування в сумі 511,30 грн., то вона не бачить причинного звязку між пожежею та послідуючим лікуванням позивачки в лікарні. Підтвердила, що ОСОБА_6 зверталась до неї за консультацією і вона порадила їй узгодили суму матеріального відшкодування збитків з ОСОБА_1. Однак сума збитків позивачкою постійно змінювалась. ОСОБА_6 сказала позивачці, що сплатить їй кошти після отримання пенсії на дітей по втраті годувальника, але ОСОБА_1 взагалі відмовилась від отримання цих коштів.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи останні повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили ( а.с. 87, 94, 146, 149, 156, 161 ).

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чернігівська обласна дирекція НАСК «Оранта»про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, представник третьої особи в судове засідання не зявився. Представник третьої особи ОСОБА_14, яка представляє інтереси Чернігівської обласної дирекції НАСК «Оранта»на підставі довіреності від 11.06.2010 року, надала до суду письмову заяву від 12.01.2011 року № 01-07/26 з проханням розглянути справу без участі їх представника. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 163-164 ).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частина 2 ст. 224 ЦПК України передбачає, що у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивачки та її представника, а також пояснення відповідачів та представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7, заслухавши показання свідків, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статті 1166 та 1167 ЦК України загальною підставою відповідальності особи за завдану нею майнову та моральну шкоду визначають наявність її вини.

При цьому згідно приписів ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою ( яка не досягла чотирнадцяти років ), відшкодовується її батьками ( усиновлювачами ) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

З дослідженого в судовому засіданні відмовного матеріалу № 979 по факту виникнення пожежі сінника з сіном в м. Городня по вул. Перемоги, 48/1, що належить ОСОБА_1, встановлено, що старший о/у ГКМСД Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_15, розглянувши відповідні матеріали перевірки, які надійшли з відділення НПД Городнянського РВ ГУМНС України в Чернігівській області, виніс постанову від 09.09.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 270 КК України за відсутністю ознак складу злочину. При цьому перевіркою було встановлено, що пожежа виникла через необережність, внаслідок дитячих пустощів з вогнем малолітніх ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6. У постанові старший о/у ГКМСД Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області лейтенант міліції ОСОБА_15 прийняв рішення притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України матір малолітнього ОСОБА_10 ОСОБА_3, матір малолітнього ОСОБА_12 - ОСОБА_4, матір малолітнього ОСОБА_11 ОСОБА_6 ( а.с. 14 ).

Згідно постанови Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.09.2010 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 грн. ( а.с. 167 ).

Згідно постанови Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.09.2010 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження ( а.с. 168 ).

Згідно постанови Городнянського районного суду Чернігівської області від 08.11.2010 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження ( а.с. 169 ).

З дослідженого в судовому засіданні акту про пожежу від 05.09.2010 року встановлено, що пожежа виникла 05.09.2010 року, орієнтовно о 14 годині, обєкт пожежі сінник в м. Городня, вул. Перемоги, 48/1, господарча будівля в м. Городня, вул. Перемоги, 48/2, власники ОСОБА_1 та ОСОБА_16, місце виникнення пожежі сінник з соломою, пожежею знищено : сінник розміром в плані 5х4 м.кв., 2,5 тонни сіна, 1 тонну соломи, туалет розміром в плані 1х1 куб.м., 1 куб.м. шалівки, паркан на відстані 15 м, ймовірна причина пожежі дитячі пустощі з вогнем ОСОБА_12 ( а.с. 13 ).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1995 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_1 та ОСОБА_17 в рівних долях. У послідуючому ОСОБА_17 20.02.2007 року подарував свою 1/2 частину квартири іншому співвласнику ( а.с. 22 ).

Частині 1 ст. 1192 ЦК України передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо ) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Позивачем заявлено до відшкодування заподіяну їй внаслідок пожежі матеріальну шкоду в розмірі 8410 грн., яка складається з вартості витрат по придбанню та відновленню знищеного майна.

Вказаний розмір заподіяної позивачці матеріальної шкоди в сумі 8410 грн. підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами, а саме довідкою ФОП ОСОБА_18 від 20.09.2010 року щодо вартості шиферу; накладною ПАТ «Етнопродукт»від 24.09.2010 року щодо реалізації соломи; накладною № 121 від 01.10.2010 року СПД ОСОБА_19 щодо реалізації віконних рам та туалету; товарним чеком СПД ОСОБА_20 № 70 від 23.09.2010 року щодо реалізації сітки оцинкованої; товарним чеком ФОП ОСОБА_18 від 16.09.2010 року щодо реалізації скла, штапиків, рукавиць; довідкою ДП «Городнянський лісгосп»щодо вартості на нижньому складі дубу-пиловочника та пиломатеріалів; розпискою про оплату робіт з прибирання наслідків пожежі та про оплату робіт по відновленню паркану; розпискою про придбання сіна ( а.с. 6-12, 15-16 ).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили обсяги майна ОСОБА_1, яке було знищено пожежею, насамперед кількість листів шиферу, які згоріли, та кількість заготовленого сіна та соломи, яке було знищено пожежею. Також, будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 вказали, що після пожежі стан здоровя ОСОБА_1 погіршився, у неї стало боліти серце, піднявся тиск і вона була змушена лікуватись в лікарні та купувати ліки. Натомість до пожежі ОСОБА_1 ніколи не скаржилась на здоровя та нічим серйозним не хворіла. З показів допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 встановлено, що після пожежі вона двічі на прохання ОСОБА_1 викликала останній швидку та після цього вона лягла до лікарні.

Окрім заявленої до відшкодування вартості знищеного майна та витрат по його відновленню в сумі 8410 грн., позивачкою також заявлено до відшкодування відповідачами вартість понесених нею витрат на лікування в розмірі 511, 30 грн..

З довідки Городнянської ЦРЛ за вих. № 87 від 25.11.2010 року встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.11.2010 року по 25.11.2010 року знаходилась на лікуванні в терапевтичному відділенні, діагноз : дифузний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія, СН І ст. ( а.с. 73 ).

З дослідженої в судовому засіданні медичної картки амбулаторної хворої ОСОБА_1 встановлено, що після пожежі, яка сталась в її домоволодінні, остання неодноразово зверталась до лікарів з приводу погіршення стану здоровя. До 05.09.2010 року, як вбачається з медичної картки, ОСОБА_1 з аналогічними скаргами на стан свого здоровя не зверталась. ( а.с. 103-119 ).

Дослідженням в судовому засіданні чеків, наданих ОСОБА_1, підтверджується факт придбання нею ліків на лікування ( а.с. 74 ). При цьому в судовому засіданні встановлено, що до складу витрат понесених ОСОБА_1 на придбання ліків в сумі 511, 30 грн. також включено сплачений позивачкою добровільний внесок до лікарні при госпіталізації в сумі 30 грн. (талон № 1950 від 11.11.20110 року ), а також чек від 12.11.2010 року на придбання гінекологічного набору, який, як пояснила позивачка, вона придбала для огляду її лікарем гінекологом з приводу захворювань, які виникли в неї ще до пожежі і не повязані з цим.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що причиною пожежі, яка сталась в домоволодінні ОСОБА_1 05.09.2010 року та якою було знищено та пошкоджено її особисте майно, стали дитячі пустощі з вогнем малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11. Причиною цьому стало ухилення відповідачів, як батьків вказаних малолітніх осіб, від здійснення виховання та нагляду за малолітніми особами. Підтвердженням цього є те, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були притягнуті судом до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КпАП України за ухилення від виконання передбачених законодавством обовязків щодо вихання своїх малолітніх дітей.

Разом з тим, відповідачі в судовому засіданні не заперечували причетності своїх малолітніх дітей до пожежі, яка сталась 05.09.2010 року в господарстві ОСОБА_1, не заперечували і наявності їх вини в цьому та підтвердили свою готовність відшкодувати завдану пожежею позивачці матеріальну шкоду в розмірі 8410 грн..

Частині 1 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої їй внаслідок пожежі матеріальної шкоди в сумі 8410 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони, окрім того, що визнані відповідачами у справі, також підтверджуються відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Щодо заявлених позивачкою вимог про відшкодування їй відповідачами витрат на лікування в сумі 511, 30 грн., то в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 468,10 грн., оскільки з визначеною позивачкою суми в розмірі 511,30 грн. підлягають виключення сума в розмірі 30 грн., яка сплачена позивачкою як добровільний внесок, а також вартість придбаного нею 12.11.2010 року гінекологічного набору в сумі 13,20 грн., оскільки ці витрати сплачені позивачкою добровільно і не повязані з захворюваннями, які виникли у неї після пожежі. При цьому суд, виходячи з досліджених в судовому засіданні медичних документів ОСОБА_1 приходить до висновку, що захворювання з приводу яких позивачка проходила лікування в лікарні в листопаді 2010 року, повязані з пожежею, яка виникла 05.09.2010 року в домоволодінні ОСОБА_1 та могли виникнути на фоні отриманого стресу та переживань останньої щодо знищення її майна.

Вирішуючи питання в частині відшкодування відповідачами на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд враховує : обґрунтування позивачем своїх вимог про відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань спричинених їй, кількість та вартість пошкодженого та знищеного майна, особу потерпілої та стан її здоровя, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, обставини справи, матеріальний стан позивачки, особи відповідачів та їх матеріальний стан, вимоги розумності та справедливості. На підставі ст. ст. 23, 1167, 1168, 1178 ЦК України суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і вважає достатнім і справедливим визначити розмір компенсації моральної шкоди завданої ОСОБА_1 з боку відповідачів в сумі 2000 грн., оскільки цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань завданих ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох малолітніх осіб, відшкодовується їхніми батьками ( усиновлювачами ), опікунами в частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Враховуючи вимоги позивачки про стягнення з відповідачів заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди в однаковому розмірі з кожного, а також враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що визначені судом суми матеріальної та моральної шкоди, які підлягають стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_1 слід розподілити в рівних частках між всіма відповідачами.

Щодо заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення з відповідачів на її користь витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 1120 грн., то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частина 1 ст. 84 ЦПК України передбачає, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою надано суду договір від 01.11.2010 року за № 203 про надання правових послуг адвоката та квитанцію № 10/082 від 06.10.2010 року про сплату нею до юридичної консультації Городнянського району коштів в сумі 1120 грн., але не в якості оплати правової допомоги адвоката, а за представництво в суді. Інших документів, підтверджуючих розмір понесених витрат на правову допомогу позивачкою суду надано не було. Суду не було надано докладний письмовий звіт адвоката про розмір наданої правової допомоги з розшифровкою фактичних витрат, повязаних з наданням правової допомоги. У представленому договорі про надання правових послуг адвоката вказано, що оплата за надані послуги проводиться відповідно до додатку № 1, який є частиною цього договору, але цього додатку до договору суду також надано не було. Таким чином, заявлені позивачкою до відшкодування витрати на правову допомогу документально не підтверджені, а надані документи не дають змоги визначити реальний розмір саме витрат на правову допомогу, понесених позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1178, 1181, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-61, 64, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої малолітніми особами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану останній матеріальну шкоду в розмірі 1275 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 грн..

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 завдану останній матеріальну шкоду в розмірі 1775 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 завдану останній матеріальну шкоду в розмірі 1775 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 грн..

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 завдану останній матеріальну шкоду в розмірі 1775 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 грн..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 завдану останній матеріальну шкоду в розмірі 1775 грн. 62 коп. та моральну шкоду в розмірі 400 грн..

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої малолітніми особами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20 грн. 25 коп. сплаченого позивачем державного мита та 57 грн. 20 коп. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 20 грн. 25 коп. сплаченого позивачем державного мита та 57 грн. 20 коп. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 20 грн. 25 коп. сплаченого позивачем державного мита та 57 грн. 20 коп. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 20 грн. 25 коп. сплаченого позивачем державного мита та 57 грн. 20 коп. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 20 грн. 25 коп. сплаченого позивачем державного мита та 57 грн. 20 коп. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.Д.Березовський