АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2579/11 Справа № 22ц-9875/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Козлова С.П.

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати ним право власності на спадкове майно, а саме на домоволодіння № 176 по вул. Брагіна в смт. Петропавлівці Дніпропетровської області, яке належала спадкодавцю ОСОБА_4, який помер 29 квітня 2010 року.

За життя спадкодавець склав заповіт, який 20 лютого 2007 року було посвідчено державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим номером 2032 , яким заповідав усе своє майно позивачу ОСОБА_3.

Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини за заповітом, але державний нотаріус Петропавлівської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок на імя спадкодавця. Також нотаріус повідомив, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернулась його сестра, ОСОБА_2.

В Павлоградському МБТІ позивачу повідомили про відсутність такої інформації в архіві .

Архівний відділ Петропавлівської РДА Дніпропетровської області надав позивачу витяг , відповідно до якого на користь матері спадкодавця ОСОБА_5 на засідання зборів правління колгоспу імені Горького Петропавлівського району Дніпропетровської області від 25 березня 1961 року було виділено земельну ділянку під будівництво.

Петропавлівська селищна рада відмовила позивачеві в наданні необхідної інформації та запропонували звернутися до суду для захисту порушеного права.

За зібраними позивачем відомостями власником спадкового домоволодіння була мати спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 18 листопада 2002 року. Відповідно до довідки Петропавлівської селищної ради від 11 листопада 2010 року разом із нею на момент її смерті проживав та був зареєстрований за місцем проживання її син - ОСОБА_4. За відомостями нотаріальної контори спадкодавець ОСОБА_4 заяву про відмову від спадкового майна після смерті матері не подавав.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи , в тому числі і доказами , отриманими на запити суду у порядку забезпечення доказів , право власності на домоволодіння 176 ( раніше № 116 а) по вул.. Брагіна в смт. Петропавлівка зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № 1869 , виданого 29 вересня 1964 року Петропавловською селищною радою. Однак копія самого свідоцтва в архівній справі КП Павлоградське міжміське БТІ відсутнє ( ар. сп. 53,54,55).

Згідно до довідки Петропавловської селищної ради Дніпропетровської області (ар. сп. 9) на день смерті ОСОБА_5 18 листопада 2002 року , вона проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з сином ОСОБА_4А.( ар. сп. 37) , який був зареєстрований за даною адресою.

До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався , про що свідчить відповідь Петропавловської державної нотаріальної контори ( ар. сп. 31).

У відповідності до положень ст.. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнавалось , що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України ( в редакції 2003 року) спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини вважається таким , що прийняв спадщину , якщо протягом строку , встановленого ст.. 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_4 у встановленому законом порядку від спадщини не відмовлявся і 20 лютого 2007 року склав заповіт, який було зареєстровано в Петропавлівській державній нотаріальній конторі ( ар. сп. 6) , яким усе майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в тому числі житловий будинок № 176 по вул. Брагіна в смт. Петропавлівці Дніпропетровської області, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки , які належатимуть йому на день смерті, заповідав позивачу по справі ОСОБА_3

У відповідності до положень ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту , визнання його недійсним ,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом , право на спадкування за законом одержують особи ,визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Виходячи з вище наведеного , суд першої інстанції обґрунтовано та з посиланням на розяснення , що містяться у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування задовольнив позовні вимоги і ухвалив оскаржуване рішення.

Таким чином , колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Керуючись ст..ст. 303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді