Справа № 2-288/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2011 .

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

при секретарі - Мітніцькій О.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на утримання квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, 26.06.2008 року даний шлюб рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області було розірвано.

Після розірвання шлюбу, 18.06.2009 року вони розділили квартиру яка знаходиться в смт. Попільня по вулиці Ватутіна, 50/2 Попільнянського району Житомирської області.

В мировій угоді по розподілу даної квартири за відповідачем визнано право власності на 47кв.м, що становить 77/100 ідеальних часток даної квартири, за ОСОБА_1 14,2кв.м, що становить 23/100 ідеальних часток квартири.

Після розірвання шлюбу відповідач перестав оплачувати комунальні послуги по утриманню квартири.

За користування електроенергією за період з 02.10.2008 року по 29.03.2011 року сплачено 426 гривень 32 копійки, відповідачем неоплачено - 269 гривень 89 копійок. За використаний газ за той же період сплачено 2 351 гривня 97 копійок, відповідачем неоплачено - 1 639 гривень 07 копійок, за послуги «Укртелекому» 1006 гривень 56 копійок, відповідачем неоплачено 503 гривні 28 копійок.

Всього заборгованість за ОСОБА_3 становить 2 412 гривень 24 копійки.

Позивачка просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 2 412 гривень 24 копійки витрат на утримання спільного майна (квартири) та судові витрати.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечує проти їх задоволення, мотивуючи тим, що він не проживав в даній квартирі, а проживала позивачка і вона повинна сплачувати комунальні послуги..

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 18.06.2009 року визнано мирову угоду між сторонами, згідно якої визнано право власності ОСОБА_3 на 77/100 ідеальних часток, ОСОБА_1 на 23/100 ідеальних часток в квартирі АДРЕСА_1. Дані ідеальні частки визнані сторонами в судовому засіданні та не оспорюються.

10.07.2009 року ОСОБА_1 зареєструвала права власника на 23/100 частки квартири АДРЕСА_2 в Державному Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить витяг із реєстру права власності на нерухоме майно, номер витягу 23263258. ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на свою частку в ДКП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідні частки сторін не були виділені в натурі, а тому позивачка не могла користуватися житлово-комунальними послугами відповідно до своєї частки.

Укладено договори між ВАТ Житомиргаз», ВАТ «Житомиробленерго» та ОСОБА_3 про надання послуг з газо- та енергопостачання.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання.

Виходячи зі змісту статей 320 та 360 ЦК України, співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Аналогічний обов'язок власника квартири в багатоквартирному будинку брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і його прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку закріплено і в п.п.1, 2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду.

Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обовязок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Укладено договори між ВАТ Житомиргаз», ВАТ «Житомиробленерго» та ОСОБА_3 про надання послуг з газо- та енергопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на утримання квартири, що була спільною частковою власністю сторін, а саме: на його газо- та електропостачання, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Згідно квитанцій ОСОБА_1 сплачено за газопостачання за період з 18 .06.2011 року по 29.03.2011 року 1715 гривень, за електропостачання за той же період 214 гривень 86 копійок.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Відповідач участі в утриманні майна, що є спільною частковою власністю, не приймав, від добровільного відшкодування витрат відповідно до розміру своєї частки у спільній частковій власності відмовився.

Таким чином, враховуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача комунальні послуги за 77/100 ідеальних часток в квартирі АДРЕСА_3, а саме: за газопостачання 1320, 55 гривні (1715:100х 77= 1320,55), та за електропостачання 165,44 гривні (214,86:100х77=165.44). А всього за газо- та електропостачання 1485,99 гривень.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він не проживав в даній квартирі з жовтня 2008 року по березень 2011 року, а в даній квартирі проживала позивач, то вона і повинна нести витрати по утриманню житла.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що відповідач по справі - ОСОБА_3 більше 2-х років не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Факт не проживання співвласника у квартирі, на який посилається відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні цих позовних вимог, не позбавляє його обовязку з утримання спільного майна.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Крім того, позивач надала суду копії позовних заяв та інших документів за 2009-2010 рік, в яких відповідач ОСОБА_3 зазначає адресу свого місця проживання АДРЕСА_4.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2008 року він звертався в Попільнянське управління експлуатації газового господарства про відключення газопостачання до квартири АДРЕСА_2, але не надав суду будь-якого документального підтвердження.

Відповідно до п.6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім*ї при відповідному документальному оформленні.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення витрат за послуги ВАТ «Укртелеком» в сумі 503 гривні 28 коійок, оскільки дані витрати не відносяться до житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у житлових і нежилих приміщеннях, задоволення потреби особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача за період з 2.10.2008 року по 18.06.2009 року, оскільки між сторонами ще не було визнано право власності на ідеальні частки в квартирі АДРЕСА_1.

Суд також, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 30, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 360 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ із змінами, суд, -

РІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1485 гривень 99 копійок витрат на утримання квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 51 гривня 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_9