Справа № 22-ц-1661/11 Головуючий у І інстанції Дзюба Н.М,
Категорія 56 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Макарівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, садового товариства «Жовтень»с.Ясногородка, КП КОР. «Макарівське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватні нотаріуси ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним рішення Макарівського РДА, недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, незаконною довідку СТ. «Жовтень»про членство, недійсними договору купівлі-продажу, витягів з реєстрів, усунення перешкод в користуванні майном.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2008 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який обґрунтовував тим, що в листопаді 1989 року йому була виділена земельна ділянка площею 0,11 га в садівницькому товаристві «Жовтень»с. Ясногородка Макарівського району Київської області для ведення дачного господарства, де він побудував садовий будинок з господарськими будівлями під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2004 року ОСОБА_1 був виділений у власність садовий будинок. Господарські будівлі не були розділені і залишились на земельній ділянці, що була виділена позивачу. В травні 2007 року позивач вирішив приватизувати дану земельну ділянку, але листом від 13.07.2007 року Макарівський РВЗР повідомили його, що ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження Макарівської РДА від 18.11.2005 року №490, яке було прийнято на підставі довідки що містить недостовірну інформацію, про те, що ОСОБА_1 є членом СТ. «Жовтень»і користується спірною земельною ділянкою № 69 площею 0,11 га. Позивач вказує, що він ніколи не виходив з членів СТ «Жовтень», земельна ділянка що йому була виділена в нього не вилучалась, і він нею користується.

Просив визнати незаконним довідку, видану головою СТ. «Жовтень» с. Ясногородка про членство в СТ. Зиль Н. М., розпорядження Макарівської РДА №490 від 18.11.2005 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки № 69 в СТ. «Жовтень», витяги КП КОР. «Макарівське БТІ»№ 11544172 з реєстру прав власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_1 та №19077597 на ім'я ОСОБА_3, державний акт на право власності на земельну ділянку 0,11 га в СТ. «Жовтень»на території Ясногородської сільської ради №69 на ім.'я ОСОБА_1 серії ЯА 947286, недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,11 га в СТ. «Жовтень», укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 30.08.2006 року та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,11 га в СТ. «Жовтень», між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 М*25.07.2008 року, частини господарських будівель. Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою в СТ «Жовтень»та господарськими спорудами.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч.І ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що садовий будинок, який належить відповідачу ОСОБА_1. та знаходиться на земельній ділянці є спорудою сезонного проживання (тимчасового перебування, а земельна ділянка автоматично не змінює користувача або власника, вирішення даного питання пов'язане з вирішення питання щодо членства в СТ. Довідка СТ «Жовтень»про членство ОСОБА_1 є незаконною, так як остання членом СТ на час видачі даної довідки не була. А тому вважав, що прийняте на підставі даної довідки розпорядження Макарівської РДА також незаконним. Не чинним є і державний акт на право власності на спірну земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1, Крім того, вважав що при реєстрації права власності на садовий будинок реєстратором БТІ безпідставно в реєстр та витяги з реєстру права власності на нерухоме майно були внесені господарські будівлі (сарай, убиральня-душ, колодязь, огорожа), які не згадувались в судових рішеннях, а частка власності вказана як одне ціле.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна з наступних підстав Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1М, у 1989 році позивачу ОСОБА_2 виділена земельна ділянка №69. На вказаній земельній ділянці побудований садовий будинок та господарські споруди (а.с.8). Рішенням Шевченківського районного суду м, Києва від 16.09.2004 р. розділено майно подружжя та ОСОБА_1М, у власність виділено садовий будинок в с. Ясногородка Макарівського району. (а.с. 15-19). На підставі довідки СТ «Жовтень»без номера та дати (а.с. 14т. 1) про членство ОСОБА_1 в СТ «Жовтень»Макарівською РДА 18.11.2005 року видано розпорядження №490 про передачу земельної ділянки у власність гр-ці України, члену СТ «Жовтень»ОСОБА_1 для ведення садівництва в межах Ясногородської сільської ради.

13.08,2006 року відповідач ОСОБА_1 продає відповідачу у справі ОСОБА_3 спірну земельну ділянку (а.с.40 т.1), а 30.08.2006 р. - садовий будинок та господарські споруди, (а.с. 46).

На підставі вданого договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_3 25.09.2007 року отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку.

25.06.2008 року були посвідчені договори купівлі-продажу земельної ділянки 0.111 га та садового будинку з господарськими спорудами, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.372.373 т.1). Після смерті 25.02.2009 року ОСОБА_8 спадкоємцями померлого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5Б.(а.с.31-36 т.2).

Так, суд першої інстанції визнавши недійсними розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №490 від 18.11.2005 року про передачу ОСОБА_1 у приватну власність спірної земельної ділянки та виданого на його підставі державного акта на право „.„власності на земельну ділянку та довідку СТ «Жовтень», пославшись на те, що ОСОБА_1 не була членом СТ «Жовтень», а відтак не мала права на приватизацію земельної ділянки в цьому товаристві. Дійсно, формально правлінням СТ «Жовтень»допущено порушення порядку прийняття в члени садівницького товариства та виключення із нього, передбаченого Статутом товариства та Законом України «Про кооперацію».

Тим часом, задовольнивши позов ОСОБА_2 в цій частині, суд не врахував те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2004 року ОСОБА_1 набула право власності на садовий будинок, розташований на земельній ділянці № 69 в СТ «Жовтень», а відтак і право користування земельною ділянкою., а в свою чергу ОСОБА_2 втратив право власності на садовий будинок, а відтак і право користування земельною ділянкою.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 1999 року не брав трудової участі в СТ «Жовтень», не обробляв земельну ділянку, не сплачував членські внески і фактично добровільно вийшов із садівницького товариства., а ОСОБА_1 з 1999 року і до 2005 року користувалась садовим будинком, обробляла земельну ділянку, сплачувала членські внески. Ця ж обставина встановлена рішенням Шевченківського районного суду від 16.09.2004 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що правлінням СТ «Жовтень»обґрунтовано надано довідку ОСОБА_1 для приватизації земельної ділянки, а розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації їй обґрунтовано передано у власність земельну ділянку та відповідно надано державний акт на право власності на землю.

На час розгляду справи ОСОБА_2 не був членом садівницького товариства і вимог щодо поновлення в членах СТ «Жовтень»не заявляв, а придбавши згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2006 року право власності на садовий будинок та земельну ділянку, ОСОБА_3, є членом СТ «Жовтень»на підставі рішення правління СТ «Жовтень»від 07.10.2006 року. А відповідно ОСОБА_8, придбавши в ОСОБА_3 садовий будинок та земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 25.07.2008 року, набув членство в СТ «Жовтень»на підставі рішення від 16.08.2008 року.

Крім того, відповідно до вимог п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», - правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та Із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Між тим суд, визнаючи недійсними договори купівлі-продажу будинку і земельної ділянки, не навів будь-яких правових підстав, визначених законом, для визнання їх недійсними.

Всупереч вимогам ст.216 Цивільного Кодексу України суд не застосував наслідки недійсності правочинів, передбачені законом.

Відповідно до п.З ст.215 Цивільного Кодексу України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним можуть бути пред'явлені тільки особами, визначеними у Цивільному Кодексі України, інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів, а саме: однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду. Зокрема, цими особави можуть бути фізичні особи, що мають безпосередній інтерес у результаті розгляду справи, на права та обов'язки яких безпосередньо впливає оспорюваний або нікчемний правочин. Між тим, як зазначено вище, ОСОБА_2 не є стороною у правочинах, на його права не впливають оспорювані правочини.

Також, суд першої інстанції визнаючи недійсними договори купівлі-продажу в частині господарських будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці в СТ -«Жовтень»не врахував наступне.

Відповідно до ст.188 Цивільного Кодексу України, річ, призначена для обслуговування (головної речі) і пов'язана з нею спільним призначенням, є його приналежністю.

Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Це означає, що садовий будинок і господарські будівлі та споруди, розташовані на земельній ділянці №69 в СТ «Жовтень»є одним цілим.

Крім того, згідно матеріалів справи за ОСОБА_1М зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 травня 2005 року (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7368291, реєстраційний номер 10899316 від 28 травня 2005 року). Право власності на вищезгадану земельну ділянку гр. ОСОБА_1 набула після розірвання шлюбу з .позивачем ОСОБА_2 ( шлюб розірвано 05 лютого 2004 року відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва ) та розподілу у судовому порядку набутого за час шлюбу подружжям майна, а також після реєстрації права власності на згаданий садовий будинок, що перейшов саме до неї за ухвалою Апеляційного суду від 25 березня 2005 року та рішенням Шевченківського райсуду м. Києва від 10 вересня 2004 року. А відповідно до ч.І ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Також, всупереч вимогам ст.152 Земельного Кодексу України, ст.386 Цивільного Кодексу України суд зобов'язав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою №69 в СТ «Жовтень»і господарськими будівлями - сараєм «Б», вбиральнею-душем «В-Г», криницею та огорожею.

Між тим ОСОБА_2 не є ні власником, а ні користувачем земельної ділянки, не є власником господарських будівель та споруд.

З урахуванням наведеного рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: