Справа № 22-ц- 8010/2011 р. Головуючий 1 ї
Категорія: житлові інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Бурлака І. В.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06»червня 2011 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення без надання іншого житлового приміщення, стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення без надання іншого житлового приміщення, стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до договору найму він передав у постійне користування ОСОБА_4 спірну квартиру за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 54 А, кв. 127, яка належала йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2000 року. Договір найму з ОСОБА_5 укладався на невизначений строк. ОСОБА_5 за користування житлом плату не здійснювала. Оскільки спірна квартира знадобилася йому особисто для проживання, він 15.08.2007 року надіслав листа з попередженням про односторонню відмову від договору найму та надав відповідачу тримісячний строк для виселення з моменту отримання листа. Оскільки ОСОБА_5 відмовила йому у виселенні, просив суд розірвати договір найму спірного житлового приміщення, примусово виселити ОСОБА_5 з спірного житлового приміщення без права надання іншого житла, стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. та заборгованість за квартплату в розмірі 698,30 грн.

Відповідач позов не визнала і у липні 2010 року звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. Посилалася на те, що з ОСОБА_2 вона познайомилася у 1996 році. З цього часу вони стали проживати разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У липні 2000 року під час їх сумісного проживання ОСОБА_2 придбав спірну квартиру. Вони переїхали до спірної квартири. З ними також стали проживали ії діти. В цій квартирі вона зробила ремонт, придбала меблі. Коли він хворів, вона наглядала за ОСОБА_2 У 2008 році відносини між ними погіршилися, і ОСОБА_2 почав наполягати на тому, щоб вона звільнила спірну квартиру. Вважала, що оскільки вони проживали разом як чоловік та жінка однією сімєю, майно, придбане ними за період спільного проживання, належало їм на праві спільної власності. У звязку з чим просила суд визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким розірвати договір найму житлового приміщення, виселити примусово ОСОБА_4 з спірного житлового приміщення та стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 473,85 грн. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків суду обставинам справи; на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що ОСОБА_4 має власний будинок, а спірна квартира ОСОБА_2 необхідна для особистого проживання. Зазначив, що суд не надав оцінки тому факту, що ОСОБА_4 систематично не сплачувала квартирну плату.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення суду змінити з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. і заборгованості за комунальні послуги в сумі 473,85 грн., суд першої інстанції, з висновком якого погодилася і судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що підстав для відшкодування моральної шкоди, наявності самої шкоди, ії розміру відповідно до ст. 1167 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не вбачається. Також немає підстав і для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 сплатив цю суму, матеріали справи не містять, і в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 відповідно до ст. 60 ЦПК України їх не надав.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині розірвання договору найму та виселення ОСОБА_4 з спірної квартири, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розрівання договору за три місяця.

Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 14.07.2000 року на праві приватної власності належить ОСОБА_2

29.09.2000 року між сторонами укладено безоплатний договір найму спірної квартири на невизначений строк, (а.с.6).

Із листа ОСОБА_2 від 15.08.2007 року вбачається, що він попередив ОСОБА_4 про те, що вона у тримісячний строк з моменту отримання цього листа повинна звільнити спірну квартиру. На аркуші справи № 5 міститься відмова ОСОБА_4 у звільненні спірної квартири. На теперішній час спірну квартиру не звільнено.

Виходячи з наведеного і вимог закону судова колегія вважає, що оскільки ОСОБА_2 попередив ОСОБА_4 за три місяця щодо розірвання договору найму, а ОСОБА_4 спірну квартиру добровільно не звільнила, судова колегія вважає за необхідне договір найму між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвати та виселити ОСОБА_4 з спірної квартири.

Посилання ОСОБА_4 на те, що оскільки з 1996 року вони проживали як чоловік і жінка однією сімю, майно, придбане ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності в рівних частках, тому вона набула і право користування спірної квартири, і право власності на Ѕ частину спірної квартири, у звязку з чим ОСОБА_2 у ії виселенні необхідно відмовити, судовою колегією не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи спірну квартиру придбано ОСОБА_2 під час знаходження ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Померла ОСОБА_6 вже після придбання спірної квартири, а саме 17.08.2002 року, (а.с.56), а доказів того, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з дня одруження, а саме з 09.07.1954 року по день ії смерті розірвано, матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3.ч.1.ст. 307, п.п. 1.3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Договір найму житлового приміщення від 29 вересня 2000 року за адресою: АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, - розірвати.

Виселити ОСОБА_4 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: підпис

Судді: підписи

Копія вірна: суддя-