АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 ( 4 ) Затолочний В.С.
Доповідач - Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

при секретарі - Бадалян Н. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,про стягнення пені за прострочення терміну сплати аліментів за минулий період, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи: позивачка ОСОБА_3, представник позивачки - ОСОБА_4, представник відповідача - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 77111 грн. 82 коп., на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 19.10.2007 р. по 01.11.2010 р.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення терміну сплати аліментів за минулий період задоволені частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та недоведеністю обставин, що мають значення для справи. Його вини в тому, що у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина немає, так як при розірванні шлюбу між ним та позивачкою існувала домовленість про те, що позивачка не буде передавати виконавчий лист про стягнення с нього аліментів до виконавчої служби, а він натомість залишає їй і синові будинок, придбаний в період перебування у шлюбі та буде щомісячно надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина. Він своєї обіцянки дотримався, позивачка же домовленості не дотрималась і, не повідомляючи його, у 2007 р. передала до Дзержинського ВДВС КМУЮ виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання сина. До вересня 2009 р. про примусове виконання Дзержинським ВДВС КМУЮ рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, йому нічого не було відомо. Державний виконавець про наявність заборгованості, а також про розмір заборгованості його не повідомила.

Про наявність спірної заборгованості йому стало відомо тільки в жовтні 2010 року після передачі Дзержинським ВДВС КМУЮ виконавчого листа на примусове виконання до бухгалтерії ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Заборгованість виникла з причин неналежного виконання державними виконавцями Дзержинського ВДВС КМУЮ своїх обов'язків щодо правильного та належного виконання рішень суду. Починаючи з жовтня 2010 р., він на сьогоднішній день погасив заборгованість в повному обсязі.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_3 рішення суду вважає законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ст.ст. 212,213 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31.10.2007 р. з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі, у зв'язку з чим, станом на 01.11.2011 р. утворилась заборгованість згідно довідки державного виконавця, у сумі 13360 грн. 31 коп. (а.с. 104-105).

Згідно довідки ПАТ «Півн ГЗК» ( а.с. 65) загальна сума сплачених аліментів за період з 01.10.2010 р. по 31.08.2011 р. становить 23780 грн. 89 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення терміну сплати аліментів за минулий період на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 19.10.2007 р. по 01.11.2010 р., суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 свого обов'язку по утриманню сина та по виконанню рішення суду по щомісячній сплаті аліментів. Доказів будь-яких домовленостей між сторонами суду не надано, а правила ст. 196 СК України не вимагають попереднього попередження боржника про наявність заборгованості та її розмір. Також суду не надано відповідачем доказів, які б спростовували заборгованість по аліментним платежам, встановлений офіційними довідками ВДВС. Крім того, суд не погоджується з викладеними в позові (первісному та уточненому) розрахунками заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 зазначив, що його вини в тому, що у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, немає, так як після ухвалення рішення Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу від 31.10.2007 р. у них з позивачкою по справі існувала домовленість про те, що вона не буде передавати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів до виконавчої служби, а він залишає їй та сину придбаний в період перебування в шлюбі будинок. На виконання вищевказаного рішення суду та за домовленістю з позивачкою, він щомісячно давав позивачці певну суму грошових коштів, розмір якої щомісячно визначала сама позивачка. Крім грошових коштів він купував вину одяг, взуття, продукти харчування, ліки.

Про перебування виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на виконанні в Дзержинському відділі державної виконавчої служби він дізнався тільки у 2009 р. Про це його повідомила сама позивачка, з якої він на той час був у неприязнених стосунках. Після цього він у 2009 р. звернувся до державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ з довідкою про власні доходи за 2007-2008 р., з чеками та квитанціями, з яких вбачається, що він сплачував аліменти на утримання сина. Однак про наявність заборгованості по аліментам його не повідомили, та державний виконавець йому сказала, що б він продовжував добровільно надавати матеріальну допомогу у тому же розмірі, який між ним та позивачкою був досягнутий, оскільки постійного місця роботи він на той час не мав.

Про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів він дізнався тільки в жовтні 2010 р. після передачі виконавчого листа на примусове виконання до бухгалтерії ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», де він працював. З того часу він почав погашати заборгованість по аліментам. Державний виконавець про наявність заборгованості у нього, його не повідомляв, строки погашення заборгованості не встановлював.

Станом на 21.09.2011 р. заборгованість була ним погашена в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не з'ясував, чи мало місце повідомлення державним виконавцем боржника про наявність у нього заборгованості по аліментам, і про строк її погашення, оскільки саме із цієї дати слід нараховувати пеню за кожен день прострочення виплати заборгованості до її повного погашення.

В матеріалах виконавчого провадження, які були оглянуті в суді апеляційної інстанції, відсутні доказі на підтвердження того, що відповідач офіційно повідомлявся державним виконавцем про суму заборгованості по аліментам та строки її сплати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення відповідно до вимог п.2, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення терміну сплати аліментів за минулий період - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: