Справа № 22-ц-2420/11 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Категорія 44 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи : Калитянська селищна рада Броварського району Київської області, управління Держкомзему у Броварському районі Київської області, державне підприємство «Центр державного земельного кадастру»про визнання недійсним Державного акт* на право приватної власності на земельну ділянку ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

В липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 03.10.1994 року помер його батько сторін - ОСОБА_3 Відповідно до його заповіту, 1/2 частину належного йому будинку, що знаходиться в селищі Калита по вул. Франка, 24 (половина, що розташована від вулиці) він заповів позивачу, а іншу 1/2 частину цього ж будинку (половина, що розташована від городу) він заповів відповідачу ОСОБА_1 11.04.1995 року було нотаріально посвідчено договір користування спірним жилим будинком, в якому зазначено, що позивач та відповідач володіють по ? частині, а надвірні будівлі: сарай, погріб, вбиральня, колодязь, огорожа, сарай переходять у спільне користування сторін. Також між сторонами був складений акт розподілу земельних ділянок, в якому зазначалось місце розташування земельних ділянок та їх площа, а саме - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,125 га, ведення особистого селянського господарства - 0,124 га.

Відповідач в порушення домовленостей 15.08.2001 року отримав ОСОБА_4 акт на право приватної власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею: 0,0862 га та ведення особистого підсобного господарства площею - 0,1607 га. та унеможливив своїми діями отримати позивачем ОСОБА_4 акт на свою частку, оскільки вийшов за частки рівності.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним ОСОБА_4 акт на право приватної власності на землю, виданий відповідачу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2010 року позов задоволено.

У своїй апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення по справі., яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.1994 року помер батько сторін ОСОБА_3, згідно заповіту якого сторони мають по 1/2 частині будинку, що знаходиться в селищі Калита по вул. Франка, 24 ( (а.с. 8). 11.04.1995 року сторони нотаріально посвідчили договір користування спірним жилим будинком з відповідними надвірними будівлями (а.с. 12).

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 1995 року між сторонами був складений акт розподілу земельних ділянок, в якому зазначалось місце розташування земельних ділянок та їх площа, а саме будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,125 га, ведення особистого селянського господарства - 0,124 га.

Відповідно до листа управління земельних ресурсів у Броварському районі зазначено, що якщо провести відповідне приєднання двох ділянок, відповідно до конфігурації вказаних у кадастрових планах ОСОБА_2 та плану зовнішніх меж ділянки ОСОБА_1, зазначеного в державному акті на право приватної власності на землю, виданого 15.08.2001 року вбачається, що ділянки не співпадають і не дають загальну площу ділянки, яку успадкували ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 14).

Відповідно до плану зовнішніх меж; ділянки ОСОБА_1 на місцевості складає 0,0862 га, та 0,1607 га (а.с. 10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, прийшов до правильного висновку, що відповідачем порушено права позивача.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Разом з тим, суду першої інстанцій необхідно було застосовувати законодавство, яке регулює спірні правостосунки, а саме, - відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: