Справа № 2-1360/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2011 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Якубіної В.Б.

при секретарі Тарадюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, зареєстрованому Комунарським районним відділом РАГС м. Запоріжжя 06.02.2004 року, актовий запис № 39. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Під час шлюбу з відповідачем було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 04.03. 2004 року, р. № 469, вартістю 42 000 доларів США, що еквівалентно 336 000 грн., автомобіль НОМЕР_1 ФУА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, двигун № 40630А63100383, кузов № НОМЕР_3, 2006 року випуску, вартістю 70 000 грн., автомобіль НОМЕР_1 ФУА, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, двигун № 40630А63004114, кузов № НОМЕР_5, 2006 року випуску, вартістю 70 000 грн., автомобіль ТАТА LPT 613-38, державний реєстраційний номер НОМЕР_6, двигун № 69ТС55LGSZ879572, шасі № Y6D38132785L70446, 2007 року випуску, вартістю 83 895 грн., автомобіль HYUNDAI TUCSON, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, 2006 року випуску, вартістю 141 057 грн., автомобіль ТАТА Y6D38132785L74156, вартістю 84 000 грн., який не зареєстрований в ДАІ як власність ОСОБА_4, проте куплений в кредит для фірми ЧП «Гудфейт», яка була спільною власністю подружжя та була придбана на спільні гроші, а всього на суму 786 000 грн. Крім того, під час шлюбу було засновано приватні підприємства «Гудфейт»,«Максімус», ООО «Осирис», доходи від діяльності яких одержує відповідач.

Позивач зазначає, що має право на Ѕ частину вказаного майна, що дорівнює близько 400 000 грн., в т.ч. на половину спірної квартири. На цей час позивач змушена знімати тимчасове житло, оскільки відповідач перешкоджає її з сином проживанню в цій квартирі, погрозами та моральним тиском змусив залишити квартиру, змінив двері та замки. З урахуванням інтересів неповнолітнього сина і його стану здоровя, просить поділити майно подружжя, виділити та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 336 000 грн., а інше майно залишити відповідачу на загальну суму 450 000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому вказує, що спірна квартира була придбана у березні 2004 року за 79 950 грн., частково за його особисті кошти у сумі 24 000 грн., зібрані ним до укладення шлюбу від підприємницької діяльності, якою почав займатися 18.02.2003 року з часу реєстрації ПП «Максимум», оскільки він був його власником та директором, частково у кредит, сума якого складала 55 960 грн., тому 30% спірної квартири є його особистою власністю. Вказані автомобілі, окрім ГАЗ 3302 СПГ ФУА державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 33 331 грн. 36 коп. продано до розірвання шлюбу, за взаємною згодою сторін для погашення кредитів. На 22.11.2010 року вартість спірної квартири визначає 42 000 доларів США, що еквівалентно 333 383 грн. 40 коп., а вартість 35/100 частини - 116 684 грн. 19 коп.

Крім цього ОСОБА_2 вказує, що до складу спільно нажитого майна подружжя входить: 70/100 частин спірної квартири, вищевказаний автомобіль, меблі та побутова техніка на загальну вартість 66 856 грн. 67 коп., а саме: диван та два кресла, вартістю 18 500 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 15 000 грн., ДВД плейєр, вартістю 1 500 грн., журнальний стіл, вартістю 780 грн., обідній стіл та 4 стільці, вартістю 4 749 грн., двоспальне ліжко та дві тумбочки, вартістю 9 219 грн., комп`ютер, вартістю 5 600 грн., шафа, вартістю 5 000 грн., холодильник «Самсунг», вартістю 3 500 грн., відеокамера «Соні», вартістю 2 749 грн. 20 коп., електрорадіатор, вартістю 259 грн. 47 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просить суд: - виділити та визнати за ним право спільної часткової власності на 35/100 частини квартири АДРЕСА_2, вартістю 116 684 грн.19 коп., Ѕ частину автомобіля НОМЕР_10, вартістю 16 665 грн. 68 коп., а всього на суму 133 349 грн. 87 коп.; - виділити та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 35/100 частини квартири АДРЕСА_2 вартістю 116 684 грн. 19 коп., Ѕ частину автомобіля НОМЕР_10, вартістю 16 665 грн. 68 коп., вищевказані меблі та побутову техніку на суму 66 856 грн.67 коп., а всього на загальну суму 200 206 грн.54 коп.; - визнати за ним право спільної часткової власності на 30/100 частини квартири АДРЕСА_2; - стягнути з ОСОБА_1 на його користь компенсацію за отримане нею рухоме майно у розмірі 66 856 грн. 54 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та уточнили їх в частині обсягу та вартості спільного майна подружжя, яке підлягає поділу, а саме: шафу-купе, вартістю 5 000 грн., диван, вартістю 800 грн., тумбу під ТВ, вартістю 700 грн., відеомагнітофон, вартістю 1 500 грн., кухонний гарнітур із встроєною побутовою технікою, вартістю 13 000 грн., духову шафу вартістю 2 000 грн., пральна машину, вартістю 5 000 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1200 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 2 000 грн., відеокамеру, вартістю 2 750 грн., радіатор, вартістю 250 грн., на загальну суму - 37 200 грн., які залишилися в користуванні ОСОБА_2

Проти зустрічних позовних вимог заперечують, вказавши, що із списку спільного майна підлягають виключенню: ліжко та тумба, вартістю 9 219 грн. 20 коп., обідній стіл та чотири стільця, вартістю 4 749 грн., а всього на загальну суму 13 969 грн., оскільки згідно наданих доказів вони придбані ОСОБА_2 через півроку після розірвання шлюбу 10.11.2010 року і не входять в спільне майно подружжя.

Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що вказані в списку відповідача диван та два крісла, вартістю 18500 грн., фактична вартість з урахуванням зносу - 10 000 грн., 2008 р., ДВД-плеер, вартістю 1 500 грн., фактична вартість - 700 грн., 2008 р., компютер, вартістю 5 600 грн., дійсна вартість - 2 000 грн., 2005 р., холодильник, вартістю 3 500 грн. та телевізор «Самсунг», вартістю 15 000 грн., дійсно знаходяться у її користуванні, що підтверджується її розпискою від 10.10.2010 року на загальну суму 29 400 грн.; наполягає на розділі іншого майна у своєму варіанті, в т.ч. і автомобілів, проданих відповідачем без її відома і згоди.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують, свої зустрічні вимоги підтримали у повному обсязі на викладених у зустрічній позовній заяві підставах, вказавши, що відповідно представленим суду біржовим договорам спірні автомобілі були продані у 2009 році, тому не підлягають розділу, просять розділити інше майно згідно їх варіанту.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходилися з 06.02.2004 року у шлюбі, який був розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03. 2010 року.

У період шлюбу за договором купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 04.03.2004 року, р. № 469, ними була придбана квартира АДРЕСА_2 за суму 79 950 грн., зареєстрована на ім.`я ОСОБА_2

Кожна сторона по справі надала довідку про дійсну вартість спірної квартири - 42 000 доларів США.

Крім того, за період шлюбу ними придбано автомобілі, які згідно довідки ВРЕР № 3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області № 22/02 від 14.02.2010 року станом на 27.02.2010 року та довідки № 1488 від 25.06.2011 року станом на 24.06.2011 року зареєстровані за ОСОБА_2, а саме: - автомобіль НОМЕР_1 ФУА , державний реєстраційний номер НОМЕР_2, двигун № 40630А63100383, кузов № НОМЕР_3, 2006 року випуску; на підставі свідоцтва про реєстрацію серії РСА №816388 від 03.11.2006 року. Згідно повідомлення ВРЕР № 3 УДАЇ від 22.10.2010 року на вказаний автомобіль накладено арешт (заборона відчуження чи реєстрацію); - автомобіль НОМЕР_11, двигун № 40630А63004114, кузов № НОМЕР_5, 2006 року випуску; на підставі свідоцтва про реєстрацію серії РСА № 364902 від 07.06.2006 року Згідно повідомлення ВРЕР № 3 УДАЇ від 21.10.2010 року на вказаний автомобіль накладено арешт (заборона відчуження чи реєстрацію). Знятий з обліку для реалізації 21.05.2011 року. Відповідно довідки ТОВ «ПЕП «Стандарт-Сервіс»вих. № 25 від 21.04.2010 року вартість кожного вказаного автомобіля на 27.02.2010 року становить 70 000 грн.; - автомобіль ТАТА LPT 613-38, державний реєстраційний номер НОМЕР_6, двигун № 69ТС55LGSZ879572, шасі № Y6D38132785L70446, 2007 року випуску, на підставі свідоцтва про реєстрацію серії АРС № 055638 від 12.12.2007 року. Знята з обліку 07.11.2009 року для реалізації, вартість 83 895 грн.; - автомобіль HYUNDAI TUCSON, державний реєстраційний № НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, 2006 року випуску. Знята з обліку 05.11.2009 р. для реалізації, вартість - 141 057 грн.

Крім того, судом встановлено та вказано сторонами, що ними в період шлюбу було придбано наступне майно: шафа-купе, вартістю 5 000 грн., диван, вартістю 800 грн., тумба під ТВ, вартістю 700 грн., відеомагнітофон, вартістю 1 500 грн., кухонний гарнітур із встроєною побутовою технікою, вартістю 13 000 грн., духова шафа, вартістю 2 000 грн., пральна машина, вартістю 5 000 грн., мікрохвильова піч, вартістю 1 200 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 2 000 грн., відеокамера, вартістю 2 750 грн., радіатор, вартістю 250 грн., які залишилися в користуванні ОСОБА_2 на загальну суму - 34 200 грн.

Диван та два крісла, з урахуванням зносу, вартістю 10 000 грн., ДВД-плеер, вартістю 700 грн., компютер - дійсна вартість -2 000 грн., холодильник, вартістю 3 500 грн. та телевізор «Самсунг», вартістю 15 000 грн., а всього на загальну суму 31 200 грн., знаходяться у користуванні ОСОБА_1, що підтверджується її розпискою від 10.10.2010 року.

Суд виключає із обсягу спільного майна подружжя, вказаного у зустрічному позові, ліжко та тумбу, вартістю 9 219 грн. 20 коп., обідній стіл та чотири стільця, вартістю 4 749 грн., а всього на 13 969 грн., оскільки відповідно наданих ОСОБА_2 доказів, а саме рахунку № 5 від 11.11.2010 р., вказане майно придбане ним через півроку після розірвання шлюбу

Суд також виключає із обсягу спільного майна подружжя вказаний позивачкою автомобіль ТАТА Y6D38132785L74156, вартістю 84 000 гривень по кредитному договору № 122-07П/2007 від 17.12. 2007 року, укладеного між ВАТ «Мегабанк»та ОСОБА_2, враховуючи заперечення щодо належності його ПП «Гудвейт», оскільки відповідно до положень ст. ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Таким чином, вартість спільного майна подружжя, яке підлягає поділу становить 774 252 грн.: квартира, вартістю 333 900 грн., 4 автомобілі на загальну суму 364 952 грн., інше майно, яке знаходиться у користуванні сторін за їх згодою, відповідно у позивачки (відповідачки по зустрічному позову) - на 31 200 грн. і у відповідача (позивача по зустрічному позову) - на 34 200 грн.

Всі вищевказані обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами і частково визнані сторонами.

П. 23 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири…, транспортні засоби.., грошові суми та майно, належні подружжю за іншими правовідносинами, тощо. Тому, враховуючи вимоги закону, спірне майно - квартира та автомобілі, є спільним майном подружжя і підлягає поділу за правилами ст. ст. 69, 70, 71, 72 СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, судом встановлено, що обсяг спільного майна подружжя, яке підлягає поділу складає 774 252 грн., частка кожного становить 387 126 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із спірних правовідносин сторін, доведенню в даному випадку підлягає час та джерело придбання спірної квартири та автомобілів.

В обґрунтування доводів щодо придбання спірної квартири у березні 2004 року за свої особисті кошти, які належали йому до шлюбу, позивач по зустрічному позову не надав суду жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували цю обставину. Сам по собі факт реєстрації ПП «Максимум»не є підтвердженням цього ствердження. Крім того, відповідач по зустрічному позову вказала, що на протязі 2002-2003 років вони з позивачем фактично жили однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет, вона мала постійне місце роботи і заробіток, що не заперечував відповідач.

Беручи до уваги те, що відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відтак і суд не може на припущеннях базувати свої висновки, суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами набуття ОСОБА_2 частини спірної квартири із своїх особистих коштів, які належали йому до шлюбу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України та ст. З0 ЦПК України тя гар доказування відсутності спільності майна подружжя

лягає на того, хто оспорює це. Така особа має довести, що спірну річ во на придбала за кошти, що належать їй особисто.

Щодо його вимоги про поділ автомобіля НОМЕР_1 ФУА , державний реєстраційний номер НОМЕР_2, двигун № 40630А63100383, кузов № НОМЕР_3, 2006 року випуску, за ціною 33 331 грн. 36 коп., суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 71 СК України майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, розподіляється між ними в натурі.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Крім цього, частка у праві спільної сумісної власності визначається з всього обсягу майна, нажитого подружжям за час шлюбу. Позивачем і відповідачем зазначено інше спільно нажите майно подружжя, тому суд має можливість виділити частку відповідачки у іншій спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно ч.3 ст. 63 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», передбачено, якщо один із подружжя відчужив спільне майно або використав його на свій розсуд усупереч волі другого з них і не в інтересах сім'ї, то при поділі враховується це майно або його вартість.

Відповідачем (позивачем по зустрічному позову) надані суду 2 договори купівлі-продажу транспортних засобів на ЗТБ «Меценат», р. № № 9067, 9068 від 29.12.2009 року на суму 100 грн. кожний, які розцінюються судом як неналежні та недопустимі докази, оскільки не містять підписів сторін, печаток, доказів виконання цих договорів. Інших доказів не представлено.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 71 СК України при поділі майна суд приймає до уваги інтереси жінки, чоловіка, дітей і інші обставини, які мають важливе значення для справи.

Таким чином, суд враховує, у розпорядженні і користуванні ОСОБА_2 знаходяться та зареєстровані на його імя вищевказані чотири автомобілі загальною вартістю 364 952 грн., належних доказів їх відсутності не надано, та інше майно на суму 34 200 грн., а всього на суму 399 152 грн., що перевищує його частку у спільному майні на 12 026 грн. Суд приймає до уваги, що відповідач є підприємцем, тому має більше можливостей для подальшого раціонального використання спірних автомобілів.

Відповідно у користуванні позивача фактично знаходиться майно на суму 31 200 грн., що не відповідає належній їй частці у спільному майні, крім того, з нею мешкає неповнолітній син, який знаходиться на її утриманні; згідно довідки-розрахунку Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ № 26310 від 24.06.2011 р. загальна сума боргу по аліментам ОСОБА_2 станом на 24.06.2011 року складає 3799 грн. 90 коп.

З огляду на це, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна із визнанням за нею права власності на спірну квартиру є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Вартість квартири становить 333 900 грн. і іншого майна, яке знаходиться у її користуванні (31 200 грн.) складає 365 100 грн., що на 12 026 грн. менше за її частку у спільному майні, яке підлягає поділу, однак позивач не заявляла інших позовних вимог стосовно компенсації, а суд не вправі вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевказані обставини та підстави позовних вимог у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71, 72 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, придбане за період шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_2 майно: шафу-купе, вартістю 5 000 грн., диван, вартістю 800 грн., тумбу під ТВ, вартістю 700 грн., відеомагнітофон, вартістю 1 500 грн., кухонний гарнітур із встроєною побутовою технікою, вартістю 13 000 грн., духову шафу, вартістю 2 000 грн., пральну машину, вартістю 5 000 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1 200 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 2 000 грн., відеокамера, вартістю 2 750 грн., радіатор, вартістю 250 грн., автомобіль НОМЕР_1 ФУА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, двигун № 40630А63100383, кузов №7319, 2006 року випуску, автомобіль НОМЕР_11, двигун № 40630А63004114 кузов № НОМЕР_5, 2006 року випуску, автомобіль ТАТА LPT 613-38, державний реєстраційний номер № НОМЕР_6, двигун № 69ТС55LGSZ879572, шасі № Y6D38132785L70446, 2007 року випуску, автомобіль HYUNDAI TUCSON, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_8, кузов № НОМЕР_9, 2006 року випуску, а всього на загальну суму 399 152 грн.

Виділити у користування ОСОБА_1 майно: диван та два крісла, вартістю 10 000 грн., ДВД-плеер, вартістю 700 грн., компютер, вартістю 2 000 грн., холодильник, вартістю 3 500 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 15 000 грн., а всього на загальну суму 31 200 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1700 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.Б. Якубіна