Справа №22-ц-18/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В.,Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року позивач звернувся до суду з названим позовом, який обґрунтовував тим, що 23 травня 2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання останньому строком до 22 травня 2009 кредиту в розмірі 42280 євро. За умовами даного договору ОСОБА_2 мав регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Проте відповідач систематично не виконує взяті на себе обов'язки, тобто перестав вносити необхідні платежі. Неодноразові звернення працівників банку результатів не дало. Також в забезпечення виконання кредитного договору 23 травня 2005 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки. Станом на 16 березня 2009 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті кредиту 39372,34 євро та заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 2364,90 євро. Оскільки у встановлений строк ОСОБА_2 кредит не погашав, відсотки за користування кредиту не сплачував, тому банк відповідно до умов договору нарахував пеню за порушення строків погашення кредиту та відсотків в розмірі 214,26 євро. У зв'язку із зверненням до суду позивач поніс додаткові витрати: за оплату судового збору - 1700 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 250 грн. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КЮ0ОА0000673М від 23 травня 2005 року в розмірі 41951,50 євро звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 374,1 кв.м. який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петрівське, вул. Шевченко, буд.15, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №КЮ0ОА0000673М від 23 травня 2005 року) ЗАТ КБ ПриватБанк з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити ОСОБА_2, який зареєстрований та проживає у будинку, розташованому за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вулиці Шевченка, 15 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Києво-Святошинського району; стягнути з відповідачів судові витрати.

Під час розгляду справи представник позивача вимоги уточнював неодноразовом і остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 155 650,94 грн., що за курсом 10,17 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 вересня 2010 року №417/352 еквівалентно 15305,91 євро; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позачерговими загальними зборами акціонерів від 20 серпня 2009 року було змінено назву з ЗАТ КБ ПриватБанк на ПАТ КБ ПриватБанк.

23 травня 2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений договір №КЮ0СгА0000673М. За цим договором ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 42280,00 євро, сума кредиту була перерахована ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань 23 травня 2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, а саме: передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 374,1 кв.м, житловою - 122,7 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченка, буд.15.

28 листопада 2008 року між ЗАТ КБ Приват Банк та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до кредитного договору №КЮ0ОА0000673М від 23 травня 2005 року. Відповідно до даної угоди кредитний договір №КЮ0ОА0000673М від 23 травня 2005 року викладений в новій редакції і у п.8 вказано, що банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 23 травня 2005 року по 23 травня 2009 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 36820 дол. США на наступні цілі: у розмірі 40000 дол.США на споживчі цілі, а також у розмірі 2280 дол.США на сплату страхових платежів. Періодом сплати вважати період з 23 по 29 число кожного місяця в розмірі 6856,19євро.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням конкретних обставин справи, виходив з того, що при укладенні умов договору від 23 травня 2005 року та додаткової угоди від 28 листопада 2008 року сторони договору діяли вільно, виходячи з власних інтересів, прийняли рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд визначили характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі і валюту зобов'язання. Доказів на підтвердження доводів, що в додатковій угоді була допущена граматична помилка суду подано не було, додаткова угода недійсною не визнавалася, зміни в неї не вносилися і вона є чинною на час розгляду справи судом. Крім того в обгрунтування своїх висновків щодо відмови в задоволенні позову суд першої інстанції вважав встановленим, що у грудні 2009 року ОСОБА_2 сплатив банку у рахунок погашення заборгованості: 04 грудня 2009 року - 10000 евро, 16 грудня 2009 року - 10000 євро, 30 грудня 2009 року - 20000 євро і тому будь- якої заборгованості перед банком відповідач немає.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, дійшов вірних висновків щодо недоведеності та необгрунтованості позовних вимог та відсутності законних підстав для їх задоволення.

Апеляційна скарга висновків суду не спростовує і посилання на обставини, які б свідчили про незаконність ухваленого рішення не містить.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: