Справа № 22-ц-1519/11 Головуючий у І інстанції Бортницька В.В.
Категорія 26 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року в справі за позовом ВАТ «'Універсал Банк»до ОСОБА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк»про визнання кредитного договору недійсним, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк»(надалі ВАТ «Універсал-Банк») звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 22.082008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13400 швейцарських франків терміном до 10.08.2025 року зі сплатою 15,95 % за користування кредитом щорічно, а - 22.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39008 швейцарських франків терміном до 10.08.2025 року зі сплатою. 12, 95 % за користування кредитом щорічно. Тим самим відповідач ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у розмірі, встановленому в Графіку погашення кредиту.

В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором позивачем 22.08.2008 року було укладено з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідні договори поруки, згідно якого поручителі прийняли на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов'язань в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, станом на 02.06.2009 року утворилась заборгованість загальний розмір якої складає: 398 023 грн. 61 коп., які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом, в жому просить визнати кредитні договори недійсними в звязку з невідповідністю їх вимогам діючого законодавства, а саме ст.ст. 215,236,524 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року позов ВАТ «Універсал Банк» задоволено.. В задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог Банку та задоволити вимоги апелянта, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Так в суді першої інстанції встановлено, що відповідач отримав кредит в розмірі 52 408 швейцарських франків(а.с.47). Відповідач ОСОБА_1 не в повному обсязі виконувала свої зобов'язання і не повністю сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку до кредитного договору, тому станом на 02..06.2009 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 292 384 гра 46, де: 2 014 грн. 17 коп. сума не повернутого кредиту, 274 090 грн. 41 коп. - сума залишок тіла кредиту, 16 111 грн. 04 коп. - несплачені проценти, 168 грн. 84 коп. підвищені відсотки (ас.46).

Крім того, в забезпечення вказаного кредитного договору, банк уклав з відповідачами з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідні договори поруки, від 22.08.2008 року, за якими останні взяли на себе зобовязання по поверненню кредиту в разі невиконання зобов'язань ОСОБА_1

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В суді першої інстанції також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення свого зобов'язання до умов договору не проводить щомісячні платежі по поверненню кредиту сплати відсотків, в зв'язку з чим відповідно до ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.п.7.1.4, 9.1.1, 9.1.2 Договору) позивач набув право вимоги дострокового погашення залишку кредиту та інших обов'язкових платежів, а саме відсотків за користування кредитом. Крім того, позивач відповідно до умов кредитного договору нарахував пеню на суму непогашеного кредиту та несплачених відсотків.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що сторони за кредитним договором визначили виконання зобов'язань за грошовим еквівалентом в іноземній валюті, а саме у швейцарських франкіах, що не забороняється законом, так як статтями 524 та 533 ЦК України, передбачено право сторін за грошовим зобовязанням визначати грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а тому заперечення відповідачів стосовно невідповідності умов договору діючому законодавству щодо валюти зобовязання являться безпідставними.

Суд першої інстанції також правильно прийшов до висновку про правомірність вимог позивача про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так як таке право вимоги передбачено ст.1050 ЦК України та умовами кредитного договору.

Крім того, діючим законодавством не передбачений стабільний швейцарського франку до національної валюти - гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про ОСОБА_5 України", офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_5 банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінетів Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", валютні курси встановлюється ОСОБА_5 Банком України за погодженням з Кабінетом міністрів України. Поряд с цим, Положення "Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів", затвердженого Постановою Правління ОСОБА_5 України № 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до швейцарського франку установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: