Справа №2-834/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2011 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області

у складі: головуючого судді Соловйова О. Л.,

при секретарі Андрійчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Парус», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу «Парус», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.05.2010 року померла його мати ОСОБА_3, яка мешкала за адресою м. Маріуполь пр. Будівельників, 121-30. На день її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка входить до складу ЖБК «Парус». На підставі ордеру на вселення в вищезазначену квартиру матері позивача було надано право на заняття кімнати у вищезазначеній квартирі площею 16,69 кв. метрів. Позивач був зазначений в даному ордері як член сім'ї позивачки. Мати позивача була членом Житлово-будівельного кооперативу «Парус», нею в повному обсязі було сплачено пай за її частину спірної квартири. Останній платіж здійснений у 1989 році. Однак за життя мати позивача не отримала правовстановлюючий документ на свою частину квартиру АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина квартири відповідно до свідоцтва про право власності належить ОСОБА_2, батьку позивача. Вважає, що за життя його мати ОСОБА_3 набула право власності на вказане нерухоме майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 правомірно. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, відповідно до заповіту, оскільки брак між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 04.05.1982 року. Вважає, що фактично спадщина після смерті його матері була ним прийнята, оскільки він постійно проживав з нею в спірній квартирі, продовжує проживати в зазначеній квартирі, оскільки квартира АДРЕСА_1 є його постійним місцем мешкання, позивач зареєстрований в зазначеній квартирі.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про підтримку позовних вимог, просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на заперечує проти задоволення позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідно їм правовідносини.

Відповідно до ордеру Серії КО-1№ 001889 від 07.08.1987 року, виданого на ім'я ОСОБА_3, родині, яка складається з двох чоловік, відповідно до рішення Виконкому Маріупольської міської ради від 29.07.1987 року, надано право заняття квартири № 30 площею 16,69 км. метрів, яка складається з однієї кімнати в будинку № 121 по пр. Будівельників в м. Маріуполі./а.с.10/, що відповідно до копії технічного паспорту на вищезазначену квартиру складає 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 /а.с.12-14/.

1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2008 року.

Згідно із довідкою ЖБК «Парус» від 22.11.2010 року № 38 ОСОБА_3 є членом ЖБК «Парус», позика по квартирі АДРЕСА_1 виплачена у повному обсязі в 1989 році.

Згідно із свідоцтвом про народження Серії V-УР № 1066843 від 28.02.1964 року ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 1-НО № 464652 від 05.05.2010 року ОСОБА_3 померла 03.05.2010 року/а.с.6/

Згідно із заповітом від 19.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Донецької області, ОСОБА_3 заповідала належну їй кооперативну квартиру, яка розташована за адресою м. Маріуполь пр.. Будівельників, 121-30 своєму синові ОСОБА_1 В./а.с.7/

При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, в отриманні вищезазначеного свідоцтва позивачу було відмовлено з тих підстав, що спадкодавець ОСОБА_3 не отримала правовстановлюючий документ на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Відповідно до копії спадкової справи, № 914/2010 до майна померлої 03.05.2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом.

Отже, зважаючі на вищенаведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 було набуто право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, т.я. нею у повному обсязі було сплачено пайовий внесок за вищезазначену квартиру до ЖБК «Парус», що підтверджується наданою позивачем довідкою.

Згідно із ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Отже, позивач фактично прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, тому що був зареєстрований та продовжував мешкати у зазначеній квартирі.

На підставі вищевикладеного суд визнає за ОСОБА_1 право власності за заповітом на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.328, ч. 1 ст. 1235, ч. 3 ст. 1268 ЦК України , п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Парус», третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 03.05.2010 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя