АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 ( ІV ) Кулігіна Т.Д.
Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни, представника відповідача публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"- Маслюк Ірини Ігорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В 2004 році позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (у теперішній час -публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", надалі -ПАТ "КЗРК"), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі- Відділення Фонду), про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на шахті «Родина» ВАТ «КЗРК» з 1952 року по 1987 рік. У зв'язку із ушкодженням здоров'я у 1961 році висновком МСЕК йому встановлено стійку втрату професійної працездатності, відсоток втрати професійної працездатності змінювався, з липня 1994 року позивачу встановлено - 45% втрати професійної працездатності, безстроково.

Оскільки ОСОБА_4 вважає, що йому з липня 1994 року при перерахунку щомісячних виплат відшкодування шкоди підприємство неправильно застосовувало коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів до щомісячних виплат відшкодування шкоди, або не застосовувало взагалі, просить суд стягнути з ПАТ «КЗРК» заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування шкоди в сумі 7624,66 грн.. Крім того, у зв'язку із несвоєчасністю виплати, вважає що підприємство повинно сплатити компенсацію у розмірі 3755,34 грн.. з Відділення Фонду просив стягнути на його користь 13537,20 грн. заборгованості по щомісячним виплатам та 1584,05 грн. компенсації , також просив щомісячно виплачувати по 483,48 грн. , починаючи з 01.01.2005 року до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь ОСОБА_4 одноразово заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування шкоди за період 23.12.2000 року по 01.04.2001 року - 761,64 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасним його нарахуванням та виплатою за період з 23.12.2000 року по 01.04.2001року в сумі 174,28 грн., а всього 935,92 грн. В іншій частині позовних вимог до ПАТ «КЗРК « відмовлено.

Зобов'язано Відділення Фонду виплачувати на користь ОСОБА_4, щомісяця, починаючи з 01 січня 2005 року, страхові виплати у розмірі 483,48 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок щомісячних виплат.

В іншій частині позовних вимог до Відділення Фонду відмовлено.

Рішення в частині стягнення з Відділення Фонду на користь ОСОБА_4 одноразово 13 537,20 грн. заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01 квітня 2001 року по 01 січня 2005 року - визнано виконаним.

Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь держави судовий збір в сумі 51 грн., та 1.50 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з Відділення Фонду 1.50 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі.

Зокрема: судом при застосуванні коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів не перевірено, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству.

Судом не взято до уваги, що правильність дій ПАТ «КЗРК» при визначені фактичного росту заробітної плати за період 1994 року по січень 1998 року підтверджено висновком судової-бугалтерскої експертизи, проведеною Дніпропетровським відділенням Харківського НДІ судових експертиз від 29.11.1999 року. Суд не врахував положення п. 3.7.2 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затверджених Постановою Правління ФСС НВ України №83 зі змінами та доповненнями; невірно стягнув на користь позивача загальну недоплату за період, що перевищує трирічний строк. Суд неправильно застосував п.28 "Правил відшкодування шкоди…", не дав належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за оспорюваний період. Також, судом першої інстанції не враховано, що адміністрацією ВАТ "КЗРК" позивачу своєчасно призначені та правильно виплачувалися щомісячні платежі у рахунок відшкодування шкоди здоров'ю. Судом не взято до уваги, що вимоги позивача щодо застосування коефіцієнтів 2.5 з 01.01.1996 року, 1,3 з 01.01.1998 року, 1,265 з 01.07.1999 року, 1,226 з 01.01.2000 року та 1,217 з 01.05.2000 року не ґрунтуються на законі, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі ПАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі.

Зокрема: судом не взято до уваги, що на підприємстві в період з 1992 року по 2000 рік відбувалася зміна структури заробітної плати без збільшення фонду споживання. Суд не врахував, що вимоги про застосування коефіцієнтів 2.5 з 01.01.1996 року, 1,3 з 01.01.1998 року, 1,265 з 01.07.1999 року, 1,226 з 01.01.2000 року та 1,217 з 01.05.2000 року не ґрунтуються на законі, протирічать Галузевим угодам, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював на шахті «Родина» ВАТ «КЗРК» з 1952 року по 1987 рік.

15 жовтня 1961 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві. Про що 16.1ё0.1961 року було складено акт № 73 по формі № Н-1. Висновком МСЕК у 1961 році позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності.

20.10.1994 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві., про що 21.10.1994 року було складено акт № 94031 по формі № Н-1. Висновком МСЕК у жовтні 1994 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності. Згідно висновку СЕК від 21.12.1994 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, безстроково.

Згідно довідки № 53-10/282 від 21.10.2003 року позивачу було призначено підприємством у зв'язку з виробничою травмою 16.10.1961 року відшкодування шкоди, виходячи із середнього заробітку відповідного працівника по підприємству за січень-квітень 1992 року, що складав 7515,90крб.

Розпорядженням № 1ё34 від 25.12.1994 року позивачу було призначено відшкодування шкоди, виходячи з його середнього заробітку за три календарних місяці роботи, з урахуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів,- 2.0 -з 01.10.1994 року, що з 01.10.1994 року складав 2430400крб., та виплачувало щомісяця 486100 крб.

В подальшому ВАТ "КЗРК" проводило коригування сум відшкодування шкоди на коефіцієнти фактичного підвищення середньої заробітної плати за професією позивача: 3.0- з 01.02.1995 року, 1.25- з 01.01.1996 року, 1,15 - з 01 липня 1999 року; 1,1 - з 01 січня 2000 року та 1,193 - з 01 травня 2000 року. На момент передачі особової справи позивача до Відділення Фонду сума страхової виплати склала 66.15грн. і була перерахована відповідачем відповідно до постанов правління Фонду від 14.03.2002 року № 3; 04.03.2003 року № 3; 24.02.2004 року № 5; відповідно на коефіцієнти - 1,193; 1,182; 1,152.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування шкоди з відповідача ВАТ «КЗРК» за період з 23.12.2000 року по 01.04.2001 року та компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасним його нарахуванням та виплатою за період з 23.12.2000 року по 01.04.2001 року та вважаючи виконаним рішення суду в частині стягнення з Відділення Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.01.2005 року, суд першої інстанції виходив з того, що адміністрацією відповідача невірно коригувалися суми відшкодування шкоди. Після передачі особової справи позивача Відділенню Фонду, останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові суми.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи із наступного.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум відшкодування шкоди, починаючи з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів): 2.0 - з 01.07.1994 року, 2.0- з 01.10.1994 року, 3.0 - з 01.02.1995 року; 2.5 - з 01.01.1996 року; 1,25 - з 01.06.1997 року, 1.265 - з 01.07.1999 року, 1.226 - з 01.01.2000 року, 1.217 - з 01.05.2000 року, при цьому не звернувши уваги на доводи представника відповідача про те, що після введення договірної заробітної плати ідеального підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не проводилось у зв'язку з тим, що при підвищенні тарифних ставок змінювалася структура заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 04.07.1994 року та наказу по підприємству № 121 від 10.07.1994 року на підприємстві з 01.07.1994 року тарифні ставки та посадові оклади збільшені у 2 рази у зв'язку зі зміною структури заробітної плати та без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.10.1994 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.1994 року № 720 до щомісячних виплат відшкодування шкоди позивача застосований підприємством ВАТ «КЗРК» коефіцієнт підвищення тарифних ставок, у зв'язку зі фактичним збільшенням заробітної плати на зазначений коефіцієнт.

З 01.02.1995 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 102 підприємством ВАТ «КЗРК» правильно застосований коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати - 3 до щомісячних виплат відшкодування шкоди.

З 01.01.1996 року згідно спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 26.01.1996 року № 1/6 на підприємстві з 01.01.1996 року збільшені тарифні ставки та посадові оклади у 2.5 рази за рахунок перегляду структури заробітної плати, при цьому до щомісячних виплат відшкодування шкоди здоров'ю застосований коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати - 1.25, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначений коефіцієнт.

Згідно спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 21.05.1997 року № 3/91/06 на підприємстві з 01.06.1997 року тарифні ставки були збільшені у 1,25 рази без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.07.1999 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів від 27.10.1999року № 14/17/8 ; з 01.01.2000 року згідно наказу № 59 від 27.03.2000 року та з 01.05.2000 року відповідно до наказу №229 від 04.08.2000 року підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачеві на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, відповідно на 1,15; 1,1 та 1,193, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначені коефіцієнти.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у зв'язку з ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.07.1994року по 01.04.2001 року та стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасним його нарахуванням та виплатою за період з 23.12.2000 року по 01.04.2001року в сумі 174,28 грн..

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до Відділення Фонду ВАТ «КЗРК» правильно визначив розмір щомісячних сум відшкодування шкоди позивача, у суду першої інстанції не було підстав для перерахунку страхових виплат, починаючи з 01 квітня 2001 року. Крім того, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави вважати виконаним рішення суду в частині стягнення з Відділення Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.01.2005 року, оскільки позивач просив суд стягнути з Відділення Фонду заборгованість по щомісячним страховим виплатам. Позовних вимог про те, щоб вважати виконаним рішення суду в частині стягнення з Відділення Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.01.2005 року, позивач не заявляв.

У зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.1 п. 4 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді