АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 79(2) інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,

суддів - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., КАРНАУХ В.В., при секретарі - Євтодій К.С.

за участю - представника заявників ОСОБА_2, представника ДВС ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року по справі за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до суду із скаргою на дії державного виконавця Обач C.B. (далі за текстом - державний виконавець), на виконанні якої знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з них солідарно на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 боргу на загальну суму 88446,44грн. На їх думку, державний виконавець порушив їх право на оскарження постанови про призначення експертизи та заявления відводу експертові; безпідставно відмовив їм у здійсненні рецензування висновку та звіту про оцінку майна від 29 березня 2010 року, складеного експертом із порушенням чинного законодавства, оскільки вартість арештованого майна є явно заниженою, у наданні звіту про оцінку майна, у проведенні будівельно-технічної експертизи з приводу можливості виділу часток, належних боржникам, у натурі без порушення права інших співвласників для подальшої їх реалізації з прилюдних торгів. Державним виконавцем не виділені частки в спільному майни в натурі, що є обов'язковою стадією для подальшого вчинення виконавчих дій, не встановлений порядок користування квартирою у випадку примусового продажу 2/3 частин квартири з прилюдних торгів, а також не з'ясовано питання наявності у боржників іншого рухомого майна. У зв'язку із цим заявники просили зобов'язати державного виконавця здійснити рецензування висновку та звіту про оцінку майна, зобов'язати здійснити будівельно-технічну експертизу, а також зобов'язати призначити повторну оцінку нерухомого майна атестованому судовому експерту. Змінивши та доповнивши свою скаргу, вони просили також визнати незаконними дії державного виконавця стосовно порушення порядку звернення стягнення на майно, відмови здійснити рецензування висновку та звіту про оцінку майна від 29 березня 2010 року, відмови здійснити будівельно-технічну експертизу, а також стосовно оцінки нерухомого майна, та притягнути державного виконавця до відповідальності за неналежне виконання своїх обов'язків.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі заявники ставлять питання про скасування ухвали суду та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для вирішення справи по суті. Зокрема, вони вважають, що під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем порушений порядок звернення стягнення на майно, не враховано, що ними здійснюється оплата боргу щомісячно та вже сплачено 13тис.грн. Суд не звернув уваги на наявність у виконавчому провадженні на виконанні недійсного виконавчого листа №2-1899/2007 року від 28.09.2007р., виданого на виконання заочного рішення, яке було згодом скасовано. На думку заявників, у них достатньо коштів для поступової сплати суми боргу, тому відсутні підстави для звернення стягнення на їх житло. У зв'язку із цим вони вважають, що суд безпідставно відмовив їм у задоволенні скарги. Крім того, суд не залучив до участі в справі в якості третьої особи іншого стягувача - ОСОБА_8, а також у якості заінтересованої особи - оцінювача майна ОСОБА_9, висновки якої про оцінку майна, на думку заявників, є неправомірними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_10 знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 боргу на загальну суму 88446,44грн. згідно виконавчих листів №2-1899/2007 року від 28.09.2007р., №2-565/2009 року від 16.02.2009р. та № 2-257/2008 року від 18.11.2008р. на виконання рішень Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2008 року у справі №2-257/08 та від 16 лютого 2009р. у справі № 2-565/09 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення боргу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та судових витрат. У зв'язку із невиконанням боржниками зобов'язань у добровільному порядку, державним виконавцем здійснені заходи примусового виконання рішення суду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи та дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів даної справи, а також із матеріалів виконавчого провадження, дослідженого в суді апеляційної інстанції, боржники ОСОБА_5 добровільно рішення суду не виконали, тому державний виконавець обґрунтовано почав здійснювати заходи примусового виконання рішення суду на підставі ч. 5 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 4 зазначеного Закону визначено заходи примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 50 вказаного Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, па рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Згідно ст. 62 Закону звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, провадиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Державний виконавець накладає арешт на нерухоме майно шляхом опису і оцінки за їх вартістю на момент арешту. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що державний виконавець зясовував наявність у боржників доходів та іншого, крім нерухомого майна та обґрунтовано звернув у передбачений законом спосіб стягнення на квартиру боржників, здійснивши її опис та арешт та звернувшись до суду про визначення часток боржників.

Згідно ч. З ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні", рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Судом правильно встановлено, що рецензування висновку та звіту про оцінку майна не є обовязком державного виконавця, що боржники мають можливість самостійно зробити таке рецензування, тому висновок суду про те, що відмова у здійсненні рецензування не суперечить вимогам закону, і підстави для покладення на державного виконавця обовязку провести рецензування відсутні, є правильним.

Також правильним є висновок суду про відсутність у державного виконавця підстав для призначення будівельно-технічної експертизи, оскільки для звернення стягнення на частку майна боржників у квартирі, належній їм на праві спільної часткової власності, можливість чи неможливість виділення в натурі часток, а також встановлення порядку користування квартирою не мають значення.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про відсутність порушень з боку державного виконавця при призначенні експертизи оцінки квартири. Оскільки під час проведення виконавчих дій клопотань про призначення повторної оцінки державному виконавцю заявниками не подавалося, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на державного виконавця обовязку провести повторну оцінку.

Згідно ст. 387 ч.3 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті чи вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Встановивши, що державний виконавець здійснював виконавчі дії відповідно до закону, в межах своїх повноважень, права чи свободи боржників порушено не було, суд правильно відмовив заявникам у задоволенні скарги.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, наявність у виконавчому провадженні виконавчого листа №2-1899/2007 року від 28.09.2007 року, виданого на підставі заочного рішення, скасованого в подальшому, не є підставою для визнання незаконними дій державного виконавця, оскільки, як установлено судом, боржники не звертались до державного виконавця із заявою про вилучення цього виконавчого листа.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування ухвали суду, у звязку з чим її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді А.П.Барильська

ОСОБА_11