АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-565/11 Головуючий у 1-й інстанції Редько Г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого; ОСОБА_1

Суддів: Чічіля В.А., Тимчук Л.А.

при секретарі: Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Полтавського виробничо-торгівельного підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64»

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського виробничо- торгового підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64», третя особа ПАТ «ПМК-64» про розірвання договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд розірвати попередній договір від 11.08.2008 року, укладений між ним та Полтавським ВТП «Будсервіс» АТ «ПМК-64», та стягнути з відповідача перераховану передплату та збитки, спричинені невиконанням умов попереднього договору.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Попередній договір від 11 серпня 2008 року, укладений між Полтавським виробничо-торговим підприємством «Будсервіс» АТ «ПМК-64» та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 4333 розірвано.

Стягнуто з Полтавського виробничо-торгового підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64» на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 420464,55 грн. в тому числі: 273190 грн. перерахована передплата, 28756,80 грн. збитки, 6864,21 грн. пеня, 47726,28 грн. проценти за користування грошовими коштами, 63927,26 грн. матеріальні витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Стягнуто з Полтавського виробничо-торгового підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64» на користь ОСОБА_2 1717 грн. судового збору та 157 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач, в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судців приходить до висновку, що скаргу слід задовільнити частково.

Виходячи з п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, що 11.08.2008 року між Полтавським виробничо-торговим підприємством «Будсервіс» АТ «ПМК-64» та ОСОБА_2 був укладений попередній договір, згідно умов якого Полтавське ВТП «Будсервіс» АТ «ПМК-64» як пайовик будівництва квартири № 53 загальною площею 59,91 кв.м. , житловою площею 32,74 кв.м. по вул. Гожулівська, ЗО має намір та зобовязується після здачі квартири в експлуатацію та оформлення права власності на неї продати а ОСОБА_2 купити вищевказану квартиру.

Строк здачі в експлуатацію житлового будинку по вул. Гожулівській, ЗО III квартал 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, на виконання вимог попереднього договору ОСОБА_2 перерахував на розрахуноковий рахунок Полтавського ВТП «Будсервіс» АТ «ПМК- 64» кошти в якості передплати в сумі 273190,00 грн.

Проте, своє зобовязання за попереднім договором Полтавське ВТП «Будсервіс» АТ «ПМК-64» не виконало, не уклало договір купівлі-продажу квартири, в звязку з тим, що обєкт нерухомості не збудований, а відповідно не зданий в експлуатацію.

Встановивши вищезазначені обставини, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може виходячи із наступного.

Згідно ч. З ст. 635 ЦК України, зобовязання , встановлене попереднім договором, припйняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до п. 4 попереднього договору, сторони зобовязуються у строк 90 календарних днів після введення обєкта в експлуатацію, але не пізніше ЗО грудня 2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири № 53, що знаходиться у вищевказаному будинку.

Оскільки до 30.12.2009 року сторони не уклали договір купівлі-продажу, та в ході судового розгляду не було встановлено факту направлення пропозицій про укладення такого договору, та з огляду на положення ст. 635 ЦК України дія попереднього договору припинилась саме 30.12.2009 року.

З наведеного слідує, що вимога позивача щодо розірвання попереднього договору є безпідставною, а отже задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа зобовязана повернути майно тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Місцевим судом вірно визначено підстави стягнення суми процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача, проте не вірно визначено період, за який необхідно нарахувати проценти.

Так, з матеріалів справи слідує, що підстава, на якій відповідач одержав від позивача кошти в сумі 273190,00 грн. відпала з моменту припинення дії попереднього договору, тобто. 30.12.2009 року, а отже проценти за безпідставне користування майном позивача необхідно нараховувати відповідно з 31.12.2009 року.

Також, місцевим судом безпідставно стягнуто з відповідача суму збитків, відповідно до п. 8 попереднього договору.

Згідно вказаного пункту договору якщо одна сторона ухиляється від укладення договору купівлі-продажу квартири, то інша сторона вправі вимагати укладення такого договору в судовому порядку та відшкодування спричинених не укладенням договору збитків у розмірі 10% від суми договору купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що причиною не укладення договору купівлі- продажу між сторонами стало те, що обєкт нерухомості у визначений строк збудований не був, а відповідно не був зданий в експлуатацію.

З наведеного слідує, що саме ухилення відповідача від укладення договору купівлі- продажу відсутнє, оскільки останній не мав фактичної можливості укласти договір, а ухилення передбачає собою наявність можливості виконання зобовязання.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо відшкодування витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, виходячи з наступного.

За змістом ст. 624 ЦК України, договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Попереднім договором сторони визначили відповідальність за прострочення виконання зобовязання у вигляді стягнення неустойки, отже вимога щодо стягнення збитків від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів є безпідставною.

Крім того, підстави для відшкодування такого роду витрат визначені ст. 625 ЦК України, та передбачені за невиконання боржником саме грошового зобовязання.

Згідно умов договору, відповідач зобовязався укласти договір купівлі-продажу квартири, тобто мав бути продавцем, отже зобовязання, що виникло у відповідача за попереднім договором не може бути визначено як грошове.

Разом з тим, не заслуговує на увагу суду посилання апелянта на положення ч. 4 ст. 653 ЦК України, згідно якої сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобовязанням до моменту розірвання договору, оскільки кошти були передані позивачем відповідачу в якості передплати за договором купівлі-продажу квартири, який фактично не був укладений, а будь-які зобовязання за цим договором не могли виникнути у сторін до моменту його укладення.

Крім того, пунктом 9 попереднього договору сторони встановили обовязок сторони, яка прострочила виконання зобовязання щодо строку укладення договору купівлі- продажу квартири сплатити іншій стороні неустойку, яку визначили в розмірі облікової ставки НБУ на день сплати за кожен день прострочки від загальної суми основного договору.

Оскільки відповідач допустив прострочення зобовязання за попереднім договором щодо укладення договору купівлі-продажу квартири, місцевий суд дійшов вірного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 31.12.2009 року по 25.10.2010 року в сумі 6864,21 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п. 4 ст. 309, 315 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського виробничо-торгівельного підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64» задовольнити частково, заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2010 року скасувати частково.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині розірвання попереднього договору від 11.08.2008 року, укладеного між ним та Полтавським ВТП «Будсервіс» АТ «ПМК-64», та стягнення з Полтавського виробничо- торгового підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64» на його користь 28756,80 грн. збитків, та 63927,26 грн. витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Стягнути з Полтавського виробничо-торгового підприємства «Будсервіс» АТ «ПМК-64» на користь ОСОБА_2 проценти за користування грошовими коштами за період з 31.12.2009 року по 25 березня 2010 року в сумі 26205,54 грн.

В решті заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий у справі:

Судді:

З оригіналом згідно: