Справа № 22-ц-1905/11 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Категорія 26 Доповідач у 2 інстанції Яворський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі Джафаровій Т.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_2 ОСОБА_3»до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно

та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_2 ОСОБА_3»про визнання недійсним кредитного договору та зобов'язання провести перерахунок кредитного боргу, -

встановила :

У серпні 2009 року ВАТ «ОСОБА_2 банк АВАЛЬ»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило постановити рішення, яким розірвати достроково кредитний договір №223345742 від 29 травня 2008 року укладений між ВАТ «Райффазенбанк Аваль»в особі Дарницького відділення №1 та ОСОБА_1, стягнути його користь шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,1649 га, кадастровий номер :01:019:0088, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Процівська сільська рада, с. Проців та об'єкт незавершеного будівництва за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, вул. Леніна, 41, відповідно до Договору іпотеки від 29.05.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачкою, стягнувши з неї також понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 29.05.2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Дарницького відділення № 1, правонаступником якого він є, та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 223345742, відповідно до якого позивач надав останній кредит в сумі 185000 доларів США строком по 29 травня 2028 року (включно), з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів, а відповідачка зобов'язувалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі. Проте, відповідачка в порушення договору та норм ЦК України не виконує свої зобовязання, в звязку з чим позивачем надсилалася вимога стосовно неналежного виконання зобовязання за договором, але відповідачка не відреагувала на його вимоги. Таким чином, заборгованість відповідачки перед позивачем за договором, включаючи непогашений кредит, заборгованість за відсотками, пеню, станом на 10.07.2009 року складає 281413 доларів США 36 центів, еквівалент 2145045 грн. 22 коп., які позивач просив стягнути і судовому порядку та звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом, в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним Кредитний договір від 29.05.2008 року № 223345742, укладений між нею та ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Дарницького відділення № 1, зобов'язавши провести перерахунок кредитного боргу з відсотками визначеними у кредитних договорах, так як вона на момент його укладення перебувала в шоковому стані, викликаному внаслідок тяжкого захворювання її доньки, а тому її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Також зазначає, що правочин не був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, так як вона фактично не отримувала грошей, а також тому, що, передбачений Кредитним договором обов'язок укласти договір купівлі-продажу будинку та земельної-ділянки, предмету іпотеки, вже було нею укладено.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_2 ОСОБА_3»задоволено.

Розірвано достроково кредитний договір № 223345742 від 29.05.2008 року, укладений між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Дарницького відділення № 1 та ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Київської регіональної дирекції «ОСОБА_2 ОСОБА_3»2145045 грн. 22 коп. кредитної заборгованості, 1700 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, - а всього 2146775 гривень 22 копійки, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Процівська сільська рада, с. Проців, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 099476, кадастровий номер :01:019:0088, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів Київської області 20.03.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю; об'єкт незавершеного будівництва за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, вул. Леніна, 41, який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:019:0088, площею 0,1649 га.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідачка у справі ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним рішенням суду подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила постановити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що між позивачем - ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі КРД «ОСОБА_2 ОСОБА_3», яке є правонаступником ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3», та відповідачкою - ОСОБА_1, 29 травня 2008 року було укладено Кредитний договір № 223345742.

За умовами Кредитного договору позивач надав відповідачці кредит в сумі 185000 доларів США, з 29 травня 2008 року до 29 травня 2028 року (включно), з узгодженим сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 29 числа місяця, із цільовим призначенням кредиту на будівництво, а відповідачка зобов'язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачкою був укладений Договір іпотеки від 29 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2068 (далі - Договір іпотеки), відповідно до якого в забезпечення виконання Кредитного договору відповідачка передала в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1649 га, кадастровий номер :01:019:0088, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, Процівська сільська рада, с. Проців, та об'єкт незавершеного будівництва за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проців, вул. Леніна, 41.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, відповідачка зобов'язалася погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно до 29 числа кожного місяця (включно), наступного за місяцем нарахування процентів та у день остаточного повернення кредиту.

Станом на 10 липня 2009 року прострочена заборгованість відповідачки за процентами складає 26053 долара США 51 цент, що в еквіваленті становить 198590 гривень 27 копійок, а заборгованість за кредитом складає 185000 доларів США, що в еквіваленті становить 1410144 гривні 00 копійок.

За порушення строків погашення кредиту та відсотків, згідно п.16.3. Кредитного договору, відповідачці нарахована пеня в сумі 70359 доларів США 85 центів, що в еквіваленті становить 536310 гривень 94 копійки.

Загальна заборгованість відповідачки за Кредитним договором становить 281413 доларів США 36 центів, що в еквіваленті становить 2145045 гривень 22 копійки.

Про наявність простроченої заборгованості відповідачку неодноразово було повідомлено, а 12.03.2009 року було направлено письмову претензію-вимогу, що підтверджується зворотнім повідомленням. Письмові вимоги банку про усунення порушень ОСОБА_1 залишилися не виконані.

Вирішуючи вказаний спір, та задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Райффазенбанк Аваль», відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до п.9.3 Кредитного договору, у разі порушення відповідачкою умов Кредитного договору, позивач має право без додаткової згоди останнього розірвати Кредитний договір, достроково стягнути кредит і проценти у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, тому визнав позовні вимоги ПАТ «Райффазенбанк Аваль»законними, тобто такими що відповідають нормам матеріального права , ст. ст. 525, 526, 589, 629, 1049 та ст.. 1050 ч.2 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а доводи відповідачки проте, що кредитний договір нею укладений в шоковому стані, без внутрішнього волевиявлення необґрунтованими та не доведеними.

Колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції у вказаній справі законним та обґрунтованим, а доводи апелянта такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Так, відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, ст. 33 Закону України «Про іпотеку»передбачає наступне: «У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки... Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя».

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 29 травня 2008 року між сторонами вказаної справи було укладено Кредитний договір № 223345742, за умовами якого банк надав відповідачці кредит в сумі 185000 доларів США, з 29 травня 2008 року до 29 травня 2028 року (включно), з узгодженим сторонами графіком погашення чергових платежів, щомісячно до 29 числа місяця, із цільовим призначенням кредиту на будівництво, а відповідачка зобов'язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачкою був укладений Договір іпотеки від 29 травня 2008 року.

Судом також встановлено, що відповідачка взятих на себе зобовязань не виконала та платежі згідно погодженого в додатку до договору графіку не сплачувала, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо дострокового розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2146775 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки . Вказане рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального права - ст. ст. 525, 526, 589, 629 та ч.2 ст. 1050 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апелянта про незаконність рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову колегія суддів вважає безпідставними.

Так, звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1 мотивувала свої вимоги тим, що при укладення правочину кредитного договору № 223345742 від 29 травня 2008 року її волевиявлення не було вільним і не відповідало внутрішній волі по причинні тяжкої хвороби її доньки ОСОБА_4, тому вважала що вказаний договір повинен бути визнаний не дійсним з підстав передбачених ст. ст. 203, 215, 233 ЦК України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову виходив із того що відповідачка у справі не надала суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а її доводи в частині безгрошовості вказаного кредитного договору спростовується наявністю в матеріалах справи квитанції про отримання відповідачкою коштів за кредитним договором № 223345742 від 29 травня 2008 року. (а.с. 11).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції і в цій частині законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 233 ЦК України та розяснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того що, відповідачка у справі не довела тих обставин на які посилалася як на підстави поданого позову.

Доводи ОСОБА_1 про те, що отримати кредит її змусила тяжка хвороба її дитини, а тому вважала це достатньою підставою для визнання правочину недійсним.

Однак з матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачка отримувала з метою будівництва, а не для проведення лікування дитини. Більш того із платіжного доручення (а.с.147) від 23 січня 2008 року вбачається, що оплату за лікування дитини відповідачки здійснено Міністерством охорони здоровя України в січні 2008 року тобто за 4 місяці до укладення спірного договору.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судом було правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення суду є законним та обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_5