Справа №22-ц-3299/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія45Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

21 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Волохова Л.А.,

суддів: Панасюка С.П., Олійника В.І.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 року та додаткового рішення Вишгородського районного суду від 9 лютого 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про розподіл спільного сумісного майна, а також зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про розподіл спільного сумісного майна, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна та визнання права власності на майно, посилаючись на те, що вони з 1999 року перебували з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які народилися 03 січня 2004 року.

За час перебування у шлюбі ними було придбане майно, яке оформлене на відповідачку, яка відмовляється добровільно його розділити.

На підставі ст.ст. 60,70,71 СК України, та ст.ст. 16,368,372 ЦК України позивач просив розділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, 18 с.Воропаїв Вишгородського району Київської області та земельні ділянки площами 0,25 га. та 0,1728 га., які розташовані за тією ж адресою і визнати за ним власності на це майно.

ОСОБА_3 виділити таке земельну ділянку площею 0,1952 га., що знаходиться по Райдужній, 12 в селі Луб'янка Бородянського району Київської області, автомобіль марки Ніссан(державний номерний знак НОМЕР_1), 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на це майно.

Відповідачка ОСОБА_3 не визнала позовних вимог та звернулася до ОСОБА_4 із зустрічним позовом, в якому не погоджуючись із запропонованим варіантом розподілу спільного майна, а також вказуючи на те, що вона залишилися проживати з двома малолітніми дітьми, просила на підставі ст.ст. 70,71 СК України визнати за ОСОБА_3 право власності на дві земельні ділянки площами 0,25 га. та 0,1952 га., які межують між собою та на яких розташований житловий будинок з надвірними спорудами №18 по вулиці Чкалова в селі Воропаїв Вишгородського району Київської області та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 виділити при розподілі земельну ділянку площею 0,1952 га, що знаходиться по вулиці Райдужній, 12 в селі Луб'янка Бородянського району Київської області.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги і просила при розподілі майна виділити їй та визнати право власності на таке майно: житловий будинок з надвірними спорудами №18 по вулиці Чкалова в селі Воропаїв Вишгородського району Київської області та на земельну ділянку площею 0, 25га, на якій розташований будинок, а ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,1952 га, що знаходиться по вулиці Райдужній, 12 в селі Луб'янка Бородянського району Київської області, земельну ділянку площею 0,1952 га, що знаходиться по вулиці Чкалова, 18 в селі Воропаїв Вишгородського району Київської області та автомобіль марки Ніссан.

Рішенням Вишгородського районного суду від 29 листопада 2010 року позов ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна задоволено частково.

Визнати за ним право власності на 40/100 частин спільного сумісного майна, вартістю 412000 грн., що складається із:

земельної ділянки площею 0,1952 га, що розташована в селіЛуб'янка, вул. Райдужна, 12 Бородянського району Київської області, загальною вартістю - 227000 грн.; земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована в селі Воропаїв, вулиця Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 309000 грн.; земельної ділянки площею 0,1728 га., що розташована с. Воропаїв, вулиця Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 107000 грн.; житлового будинку, загальною площею 70,40 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Воропаїв, по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю - 387000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна задоволено частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 60/100 частин спільного сумісного майна вартістю - 618000 грн., що складається із:

земельної ділянки площею 0,1952 га, що розташована в селі Луб'янка по вулиці Райдужній, 12 Бородянського району Київської області, загальною вартістю 227000 грн., земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 309000 грн., земельної ділянки площею 0,1728 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 107000 грн. та житлового будинку, загальною площею 70,40 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 387000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду від 9 лютого 2011 року доповнено рішення Вишгородського районного суду від 29 листопада 2010 року з викладенням резолютивної частини рішення в такій редакції:

Доповнити рішення Вишгородського районного суду від 29 листопада 2010 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про розподіл спільного сумісного майна, а також зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про розподіл спільного сумісного майна, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

Позов ОСОБА_4 про розподіл спільного сумісного майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 40/100 частин спільного сумісного майна вартістю - 715200 грн., що складається із:

земельної ділянки площею 0,1952 га, що розташована в селі Луб'янка по вулиці Райдужній, 12 Бородянського району Київської області, загальною вартістю 227000 грн., земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 309000 грн., земельної ділянки площею 0,1728 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області загальною вартістю 107000 грн., житлового будинку, загальною площею 70,40 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Воропаїв по вул. Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 387000 грн., 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 758000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 60/100 частин спільного сумісного майна, вартістю 1072800 грн. що складається із: земельної ділянки площею 0,1952 га, що розташована в селі Луб'янка по вулиці Райдужній, 12 Бородянського району Київської області, загальною вартістю 227000 грн., земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 309000 грн., земельної ділянки площею 0,1728 га., що розташована в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 107000 грн.; житлового будинку, загальною площею 70,40 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Воропаїв по вулиці Чкалова, 18 Вишгородського району Київської області, загальною вартістю 387000 грн., 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, вартістю 758000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування основного та додаткового рішень і ухвалення нового відповідно до заявлених нею позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що від 18 грудня 1999 року до 27 січня 2009 року ОСОБА_4А та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

03 січня 2004 року у шлюбі в них народилося двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2010 року проживають разом із ОСОБА_3

За час перебування у шлюбі подружжям було придбане наступне майно: 1/3 частина квартири АДРЕСА_2;

- автомобіль марки Ніссан(державний номер НОМЕР_1);

- житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Чкалова, 18 в селі Воропаїв Вишгородського району Київської області;

-земельні ділянки площами 0,25 га. та 0,1728 га., що розташовані за адресою: вул.Чкалова, 18 в селі Воропаїв Вишгородського району Київської області;

- земельна ділянка площею 0,1952га, що знаходиться по вулиці Райдужній, 12 в селі Луб'янка Бородянського району Київської області.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку.

Положеннями ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, який вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяроз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Так як автомобіль марки Ніссан(державний номер НОМЕР_1) був викрадений 26 червня 2009 року і на час розгляду справи не знайдений, тому суд вірно виключив його з майна, яке підлягало розподілу.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки, поділ спільного сумісного майна в натурі між співвласниками в ідеальних долях неможливий, суд з врахуванням того, що з ОСОБА_3 проживають двоє малолітніх дітей і розмір аліментів, які вони одержують, не в повній мірі є достатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо доцільності розділення спільного сумісного майна і визнання за ОСОБА_3 частки у спільній сумісній власності у розмірі 60%, а за ОСОБА_4 - у розмірі 40%.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог сторін з відповідним визнанням права власності на відповідне майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 листопада 2010 року та додаткове рішення Вишгородського районного суду від 9 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Панасюк С.П.

ОСОБА_2