АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 22-Ц-7694/2011 p. Головуючий 1 інстанції- Жмуд Н.М.
Доповідач - Яцина В.Б.
Категорія- перерахунок соціальних
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року.

м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б., суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення при Лозівській райдержадміністрації Харківської області

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення при Лозівській райдержадміністрації Харківської області про перерахунок соціальної виплати у вигляді щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, -

В СТАНОВИЛА

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, соціальні виплати у вигляді щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 p.p. відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року N 796-ХІІ (далі - Закон N 796-ХІІ) з наступних підстав.

Він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії та відповідно до вказаної норми Закону N 796-ХІІ має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат на момент виплати, однак ця допомога була йому незаконно обмежена відповідачем до розміру 100 грн. з посиланням на постанову КМУ № 562 від 12.07.2005р.

Відповідач позов не визнав і у своїх письмових запереченнях послався на Закони України про державний бюджет на відповідний рік і Постанову КМУ № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими було обмежено розмір вказаної щорічної соціальної допомоги.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо не донарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

Зобовязаний відповідач провести позивачу перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 Закону N 796-ХІІ в розмірі 5-ти мінімальних заробітних виплат та провести їх виплату, з врахуванням виплаченої суми.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач в апеляційній скарзі поставило питання про його скасування та відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія судців за відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю відповідно до правил ст. 195, п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України розглянувши справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ-Ї категорії, а тому має пільги, передбачені статтею 48 Закону N 796-ХІІ, зокрема йому належить право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

У 2009 році відповідач нарахував та виплатив позивачу цю допомогу, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року N 836 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 12 липня 2005 року N 562) у розмірі 100 гривен. У травні 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок допомоги на оздоровлення відповідно до ст.. 48 Закону N 796-ХІІ, однак йому було відмовлено, з чим суд першої інстанції не погодився.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст. 48 Закону N 796-ХІІ позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Внаслідок визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007р. № 6- рп/2007 положень Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та - від 22.05.2008 року № 10-рп норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів», якими встановлювались виплати згідно вищезазначених постанов уряду всупереч статті 48 Закону N 796-ХІІ, поновили дію вказаної норми цього Закону.

Крім того, органи державної влади, виходячи із їх конституційного обовязку, не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України.

Суд першої інстанції у звязку з цим дійшов правильного висновку, що у спірних правовідносинах відповідно до ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 46 Конституції України пріоритет у застосуванні перед Постановами КМУ має стаття 48 Закону N 796-ХІІ.

Виходячи з того, що щорічні виплати гарантовані позивачу вказаною нормою закону, що свідчить про наявність у нього обґрунтованих сподівань на такі регулярні виплати, які за своїм змістом належать до поняття «майно», суд першої інстанції відповідно до п. 1 Протоколу першому Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод обгрунтовано вирішив, що позивач не може бути поза інтересів суспільства та умов, визначних законом, позбавлений такого права. Крім того, оскільки такі майнові відносини не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні сторін, а також не належать до податкових, бюджетних відносин, з урахуванням того, що іншого не встановлено законом, до них відповідно до положень ст. 1 ЦК України застосовується цивільне законодавство щодо позовної давності.

Тому обмежений строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, який до того ж має субсидіарний, додатковий характер, - до даної категорії спорів не застосовується.

Виходячи з наведеного, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, то з підстав, передбачених ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись абз. 15 п. 1 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206,210-212,254 КАС України, колегія суддів, -

*

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення при Лозівській райдержадміністрації Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді колегії: