АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 1 ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Грищенко Н. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н. М.,

суддів Зубакової В. П., Остапенко В. О.

при секретарі Бадалян Н. О.

за участю: представника Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат») та Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» (надалі ВАТ «Павлоградвугілля») , просив стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 62 500 грн. з кожного у звязку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на його користь з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 12000 грн., з ВАТ «Павлоградвугілля» 6 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. З відповідачів стягнуто на користь держави державне мито в сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «Павлоградвугілля», яке змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права та неповно зясовані обставини по справі, які мають значення для розгляду справи. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що позивач працював на підприємстві ВАТ «Павлоградвугілля» лише 2 роки 10 місяців, після чого 17 років 10 місяців працював на іншому підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; позивачем не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди та не надано доказів вини ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у спричиненні йому моральних страждань; не застосовано судом п1.1. Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу, який передбачає, що факт спричинення моральної шкоди повинен встановлюватися цими комісіями.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював в шкідливих умовах праці з 15.09.1995. по 29.11.2000. підземним прохідником ш. «Ювілейна» ВСП ВАТ «Павлоградвугілля», з 17.03.2004. 04.05.2009. підземним кріпильником, підземним прохідником на шахті «ім.Леніна» ВАТ «КЗРК».

10 лютого 2009 року рішенням ЛТЕК Україниського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійне захворювання. По факту професійного захворювання було проведено розслідування, про що був складений акт від 20.03.2009 року.

За висновком МСЕК від 22.04.2009 року ОСОБА_3 встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

Постановою Відділення Фонду соціального страхування України в м. Кривому Розі № 0407/15188/15188/3 від 29.04.2009 року позивачу призначені щомісячні страхові виплати та одноразова допомога в сумі 40140 грн., моральна шкода йому не відшкодовувалася.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що професійне захворювання виникло у позивача із вини адміністрації ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка не забезпечила безпечні умови праці і порушила ст..153 Кодексу законів про працю та ст.13 Закону України «Про охорону праці»; саме відповідач винен у виникненні у нього хронічного професійного захворювання.

В акті розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 7 жовтня 2008 року, зазначено, що професійне захворювання у позивача виникло з вини адміністрації ВАТ «КЗРК» та ВАТ «Павлоградвугілля», ВО «Стаханвуголь», які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст.153 КЗпП та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.17-18)

Згідно п.19 зазначеного Акту, винними в порушенні законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво зазначених підприємств в період роботи позивача на них.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 22.04.2009 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у цьому та неврахування терміну роботи на підприємстві відповідача, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

На думку колегії суддів розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 року, з подальшими змінами « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановлені рішення врахував характер трудового каліцтва позивача, повязаних з ним фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 02 листопада 2011 року

Головуючий:

Судді: