УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/1683/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 5 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального підприємства „Комунальник (м. Овруч) про визнання незаконною відмови у дачі згоди на реєстрацію, зобовязання надати згоду на реєстрацію, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом передачі ключа від жилого приміщення, вселення та зобовязання провести реєстрацію,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні їх позовів до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про: зобовязання відповідачів надати йому згоду на реєстрацію за місцем його проживання (АДРЕСА_1) дружини ОСОБА_3; визнання відмови відповідачів у дачі згоди на реєстрацію його дружини за вказаною адресою незаконною; зобовязання не чинити перешкод у користуванні квартирою шляхом передачі ключа; вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до спірної квартири; зобовязання КП „Комунальник провести реєстрацію ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2. Апелянти зазначають, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положень ст.ст. 64, 65 ЖК України, якими передбачено рівні права та обовязки наймача та членів його сімї а також право наймача на вселення до жилого приміщення своєї дружини.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не зявилися, будь-яких заяв не надіслали, а тому суд, визнавши причину неявки сторін без поважних причин, ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що спірне жиле приміщення, згідно ордеру № 31 від 07.02.1995 року, надане для проживання сімї ОСОБА_3 у складі трьох осіб, а саме, ОСОБА_2 наймач, ОСОБА_6 на той час дружина наймача, ОСОБА_7 донька наймача (а.с.6). 28.07.2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.14). 27.03.2010 року зареєстровано шлюб між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13). На час розгляду справи у квартирі АДРЕСА_3 усі вище зазначені особи а також онука ОСОБА_8 Ангеліна, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо дружина, діти перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач.

Статтею 65 ЖК України передбачене право наймача в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину. За відсутності такої згоди до жило приміщення можуть бути вселені та, відповідно зареєстровані, лише неповнолітні діти батьків.

Згідно пункту 3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 року № 35, місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди, або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Із аналізу приведеного вище законодавства слідує, що позивач ОСОБА_3 може бути зареєстрована лише за місцем проживання (у спірній квартирі вона не проживає), а вселення її до спірної квартири можливе лише зі згоди колишніх членів сімї наймача. Оскарження відмови наймача чи членів його сімї, включаючи колишніх, на вселення до жилого приміщення третьої особи законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за відсутності згоди відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови у дачі згоди на реєстрацію, зобовязання надати згоду на реєстрацію, вселення ОСОБА_3 до квартири та зобовязання КП „Комунальник зареєструвати останню за адресою АДРЕСА_1 не підлягають до задоволення. А відтак, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що у процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали позивачу ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей спірної квартири. Оскільки ОСОБА_2 повязував порушення його права на житло з відсутністю у нього ключів від квартири, а доказів про неможливість вселитися в квартиру з іншої причини суду не надав, суд обґрунтовано відмовив у задоволені його вимог у цій частині.

Рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 5 травня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді