АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Державне казначейство України, Головне управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи Державне казначейство України, Головне управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду та задоволення його заяви посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову задоволенні заяви суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 27 червня 1997 року відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу, яка в наступному була закрита із реабілітуючих підстав 22 вересня 1998 року. 02 грудня 1997 року заявнику були повернуті системний блок компютера та печатка підприємства.

28 травня та 28 липня 1997 року податковою інспекцією були видані розпорядження про призупинення видаткових операцій по розрахунковому рахунку приватного підприємства «Іра», які було скасовано 01 вересня 1997 року. Ці обставини підтверджені постановою слідчого від 10 грудня 1998 року , ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2000 року та ухвалою Верховного Суду України від 16 травня 2001 року.

Суд встановив, що постановою слідчого СВ Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 10 грудня 1998 року ОСОБА_2 відшкодовано матеріальну шкоду у розмірі 11 000 гривень заробітної плати за 5,5 місяців за період із 17 травня до 02 грудня 1997 року, та вартість системного блоку у розмірі 2 400 гривень. А ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2000 року на користь заявника було стягнуто за рахунок держави 3000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів попереднього слідства.

Тому суд обґрунтовано вважав безпідставними доводи заявника про необхідність виплати йому на відшкодування моральної шкоди 238 000 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми законодавства та не врахував уже встановлених фактів у спірних правовідносинах є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» заявникові уже за рахунок державного бюджету відшкодовано заробіток, який він втратив внаслідок незаконних дій, та вартість майна, вилученого органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також спричинену моральну шкоду.

Ці обставини підтверджені постановою слідчого СВ Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 10 грудня 1998 року та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2000 року.

Рішенням Європейського суду із прав людини від 22 листопада 2007 року у справі №29875/02 «ОСОБА_2 проти України» держава Україна повинна сплатити заявнику заборгованість, яка досі належить до виплати за рішенням суду від 2 лютого 2000 року (3000 гривень), а також 2042 (дві тисячі сорок два) євро відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Зазначена сума повинна бути конвертована у національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу плюс будь-який податок, який може бути стягнуто із зазначеної суми. Решту вимог заявника щодо справедливої сатисфакції відхилено.

Вказане рішення виконане у повному обсязі. За таких обставин доводи заявника про відшкодування моральної шкоди, яка дорівнює сумі середньої заробітної плати за 119 місяців починаючи із грудня 1997 року до жовтня 2007 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для скасування ухвали суду, передбачені ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: