Справа № 2-646/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Шевцової Л. М.

з участю секретаря Білоус Л. В.

адвоката ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам'янець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним правочину договору дарування ОСОБА_5 належних їй 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 від 25.08.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстрованого в реєстрі за № 3136.

В обґрунтування позову вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2009 року після смерті батька ОСОБА_7, померлого 17.05.2004 року він є власником 1/6 частини вищевказаної квартири.

25.08.05 року мати ОСОБА_8,яка діяла від свого імені та від імені сестри ОСОБА_9по довіреності подарувала відповідачу ОСОБА_4 А відповідно належні їм 2/3 та 1/6 частки спірної квартири.

У звязку з чим останній став власником 5/6 частин спірної квартири.

21 квітня 2009 року мати ОСОБА_8 померла. Після звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини йому стало відомо, про вищеназваний договір дарування. При житті мати постійно хворіла, була похилого віку і не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що на день укладення договору дарування бабусі було 79 років, вона дійсно хворіла на ішемічну хворобу серця, мала хронічну серцево-судинну недостатність, закритий перелом лівої стегнової кістки, потребувала сторонньої допомоги, яку він їй постійно надавав. Проте не перебувала на обліку у психіатра. Все розуміла і усвідомлювала свої дії. Оскільки жили разом, він здійснював догляд за бабусею, то остання виявила бажання подарувати йому свою частину спірної квартири.

Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідків , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2009 року після смерті батька ОСОБА_7, померлого 17.05.2004 року є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Власницею 2/3 частин спірної квартири була його мати ОСОБА_8, яка померла 21.04.2009 року. При житті ОСОБА_8 С.25.08.2005 року уклала договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 онуку ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 3136.

Та обставина, що ОСОБА_8 була похилого віку, хворіла і не усвідомлювала значення своїх дій не знайшла підтвердження в судовому засіданні і судом не здобуто таких доказів.

Із договору дарування,посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 від 25.08.2005 року видно,що ОСОБА_8 підписувала договір від свого імені та від імені своєї дочки ОСОБА_9 за довіреністю ,посвідченою 23.08.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу,дієздатність її нотаріусом була перевірена, про що вказано в посвідчувальному написі.

Із листа головного лікаря Камянець-Подільської міської лікарні № 1 № 457/18 від 20.04.2010 року вбачається, що остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 21.08. по 30.08.2006 року в хірургічному відділенні з діагнозом: Защемлена пупочна грижа; з 28.04. по 11.05.2007 року в неврологічному відділенні з діагнозом: ішемічний інсульт по типу малого інсульту в басейні лівої середньо-мозкової артерії на грунті церебрального атеросклерозу; з 06.03. по 21.04.2009 року в травматологічному відділенні з діагнозом: Закритий черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Із оглянутої в судовому засіданні медичної картки № 1570699 станціонарного хворого від 17.08.2004 року видно, що ОСОБА_8 мала хронічну серцево-судинну недостатність з перебігом в гостру, пролежину крижової ділянки, атеросклеротичний і після інфарктний коронарокардіосклероз НК І-ІІ А ст., цукровий діабет ІІ тип., атеросклеротичну енцефалопатію,облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок.Проте на обліку у психіатра не перебувала і будь-якого психічного захворювання на мала, що стверджується довідкою лікаря-психіатра Камянець-Подільської міської поліклініки № 1 ОСОБА_11

Із показів свідка ОСОБА_12 ,який був лікуючим лікарем ОСОБА_8 вбачається,що під час перебування в лікарні в період з 17.08.04 року по 02.09.2004 року ОСОБА_8 була весь час в свідомості,розуміла що з нею відбувається,могла керувати своїми діями, була адекватна,і ніяких психотропних препаратів їй не призначали.

Свідок ОСОБА_13 пояснила,що знайома була із ОСОБА_8 з 1976 року,знала її як розумну,адекватну жінку,до смерті з нею спілкувалися,розповідала їй що подарували разом із ОСОБА_9 свої частки квартири ОСОБА_4,це була її воля та воля її покійного чоловіка,ОСОБА_8 сама ходила до нотаріуса і все формила,була адекватною жінкою,могла спілкуватися на різні теми,квартиру подарувала в 2005 році,а померла в 2009 році і до смерті була при пам»яті,розуміла значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_14 суду показала,що ОСОБА_8 була її сусідкою,розумна адекватна жінка,не було такого,щоб вона була не при пам»яті,все розуміла,виходила на вулицю,сплкувалися до її смерті,розповідала,що після смерті чоловіка ОСОБА_7 передарувала разом із дочкою ОСОБА_9 квартиру онуку ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_15 сусідка ОСОБА_8 ,працювала з нею на ткацькій фабриці і була її підлеглою,поскільки ОСОБА_8 була начальником цеху,розповідала,що подарувала квартиру на мікрорайоні онуку ОСОБА_4,а сину ОСОБА_2 його жінка купила однокімнатну квартиру. ОСОБА_8 була грамотною,розумною жінкою, сама розписувалась за пенсію,до смерті була адекватною,до психіатра не зверталася.Син до неї не ОСОБА_4 допомагав бабусі,а син ні.

Свідок ОСОБА_16 пояснила,що знала ОСОБА_8,сусіди,дружили,залишали їй свою дитину,була грамотна ,адекватна людина,психічно здорова,розповідала про те,що подарувала квартиру онуку,зробила це без будь якого примусу та тиску.Це була її воля.

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин,який дієздатна особа вчинила в момент,коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними,може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які дані про наявність у ОСОБА_8 психічного розладу або психічної хвороби,іншого нервового зворушення,що позбавляло її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент укладення договору дарування від 25.08.2005 року,цей факт також не підтвердили допитані в судовому засіданні свідки,то можна зробити висновок, що ОСОБА_8 на день укладення договору дарування усвідомлювала значення своїх дій і могла керувати ними. А тому у суду немає підстав для визнання даного договору дарування недійсним.

Керуючись ст. ст. 213. 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 про визнання частково недійсним правочину договору дарування ОСОБА_5 2/3 частин квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_17 від 25.08.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Камянець-Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3136 відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Л. М. Шевцова