АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (ІV) суддя Прасолов В.М.
Суддя - доповідач Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Неклеси В.І.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 міської ради на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради (на теперішній час Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради), комунального підприємства Криворіжспецтранс про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради ( на теперішній час Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради), комунального підприємства Криворіжспецтранс про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просив: стягнути з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 20136 грн. 32 коп., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., автомобіль Форд Сиєрра, державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом автомобіль Форд), залишковою вартістю 17986 грн. 08 коп. передати у власність ОСОБА_3

Під час розгляду позову до участі в справі в якості третіх осіб з боку відповідача ОСОБА_3 були залучені ОСОБА_4 та КП Криворіжспецтранс. В подальшому в якості співвідповідача до справи залучено Управління житловокомунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради (на теперішній час Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради).

Неодноразово змінивши позовні вимоги, зазначивши співвідповідачем виконавчий комітет ОСОБА_1 міської ради, позивач ОСОБА_2 остаточно просив: стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20136 гр. 32 коп., 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, пошкоджений автомобіль Форд, залишковою вартістю 17986 грн. 08 коп., його деталі і вузли, передати у власність відповідачів.

В травні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради, комунального підприємства Криворіжспецтранс, в якому просить: стягнути на свою користь солідарно з Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради та комунального підприємства "Криворожспецтранс" матеріальну шкоду у розмірі 93070 грн. 70 коп., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп., втрачену вигоду у розмірі 80132 грн.00 коп., а всього на суму 223202грн. 37 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради, комунального підприємства Криворіжспецтранс - задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 міської ради: у відшкодування матеріальної шкоди 18335 грн. 82 коп.; у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Передано у власність ОСОБА_1 міської ради автомобіль Форд Сиєрра, державний номер НОМЕР_1, залишковою вартістю 18000 грн. 34 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 міської ради судові витрати: по сплаті державного мита у сумі 209 грн. 86 коп.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради, комунального підприємства Криворіжспецтранс - задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 міської ради: у відшкодування матеріальної шкоди 157651 грн. 69 коп.; у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 міської ради судові витрати: по сплаті державного мита у сумі 1700 грн. 00 коп. та по оплаті судової експертизи - 486 грн. 78 коп.

Ухвалами суду від 19 січня 2011 року та від 22 березня 2011 року виправлено описки у рішенні суду від 15.12.2010р. та визнано правильним у резолютивній частині рішення суми матеріальної шкоди, які підлягають стягненню наступним чином: на користь ОСОБА_3 160 551 грн. 69 коп., на користь ОСОБА_2 20 136 грн. 32 коп..

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, згідно ст. 1173 ЦК України, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» юридичною підставою відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння ними шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених чинним законодавством, і аж ніяк не за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної події.

Ділянка проїзної дороги по вул. Волгоградській в м. Кривому Розі, на якій сталося ДТП за участю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 значиться на балансі Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради, яке в свою чергу уклало договір про забезпечення утримання доріг міста з КП «Криворіжспецтранс», а тому ОСОБА_1 міська рада є неналежним відповідачем по справі та не може відповідати за дії чи бездіяльність іншої юридичної особи.

Крім того, винним у ДТП визнано ОСОБА_3, який згідно ст..ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України й повинен відшкодовувати завдані ОСОБА_2 збитки.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог, апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2005 року приблизно в 23 год. 30 хв. на вулиці Волгоградській в м.Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд Сиєрра, н.з. АЕ 9712 АС, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «БМВ-520», д.з. 30-25 РЕ, під керуванням ОСОБА_3, унаслідок якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою інженера ОДД ОГАІ Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 25 березня 2005 року відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст. 286 КК України в звязку з відсутністю складу злочину, та рекомендовано вирішити питання у відношенні ОСОБА_3 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності в звязку з порушенням останнім п. 2.3 (б), Додатку 2 розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23 березня 2005 року адміністративну справу у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП припинено в звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з відсутності вини водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді, та наявності підстав для покладення обовязку з відшкодування завданої шкоди на ОСОБА_1 міську раду, як на орган місцевого самоврядування, на який покладено обовязок щодо належного утримання автомобільних доріг та забезпечення безпеки дорожнього руху в м.Кривому Розі, зокрема по вул. Волгоградській.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з таких підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак суд, на порушення вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України не дав оцінки доводам відповідача ОСОБА_1 міської ради та всім доказам у їх сукупності щодо вини ОСОБА_3 в порушенні ним Правил дорожнього руху України.

Так, досліджуючи в судовому засіданні матеріали адміністративної справи та матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справ, суд не дав належної оцінки поясненням представника відповідача ОСОБА_1 міської ради щодо неможливості притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 у звязку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності та його вини в дорожньо-транспортній пригоді. Як на підставу відсутності вини ОСОБА_3 в ДТП суд послався на висновок експерта №58/27-127 від 18.06.2008р. та пояснення свідків, які, на думку колегії суддів, не можуть свідчити про відсутність вини ОСОБА_3 в ДТП, оскільки у висновку експерта зазначено, що оцінка дій водія та вирішення питання чи мав ОСОБА_3 технічну можливість зупинити автомобіль відноситься до компетенції суду, і не має для суду наперед установленого значення.

Згідно п. 2.3. Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі;

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або Державтоінспекції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Крім того, згідно п.п. 12.1., 12.2., 12.3. , 19.1., 19.5 Правил дорожнього руху України:

- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1);

- у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги (п. 12.2);

- у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди (п.12.3);

- у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари (п.п. 19.1, 19.3);

- протитуманні фари можна використовувати в умовах недостатньої видимості як окремо, так і з ближнім або дальнім світлом фар, а в темну пору доби на неосвітлених ділянках доріг - лише разом з ближнім або дальнім світлом фар (п.19.5).

Як встановлено судом, 22 вересня 2005 року у м. Кривому Розі спостерігалась малохмарна погода, без опадів, а отже при дотриманні вимог п.п. 12.1., 12.2., 12.3. , 19.1., 19.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_3, рухаючись в темну пору доби на недостатньо освітленій ділянці дороги (на чому останнім було наголошено в суді першої інстанції), використовуючи протитуманні фари разом з ближнім або дальнім світлом, був обєктивно спроможним виявити перешкоду для руху та негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Досліджуючи докази по справі в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що зіткнення транспортних засобів сталося з вини водія автомобіля «БМВ-520», д.з. 30-25 РЕ - ОСОБА_3, внаслідок порушення останнім п. 2.3 (б), Додатку 2 розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1). шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2). за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3). за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що винною особою в ДТП є ОСОБА_3, а тому покладення відповідальності за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної події на ОСОБА_1 міську раду суперечить п.п.1,2 ч.1 ст. 1188 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом неправильно застосовано норми процесуального права та висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та частковому задоволенню позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної події.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №58/37-310 від 19 вересня 2008 року ( т.2 а.с. 129 - 132), проведеної судовим експертом - автотоварознавцем ОСОБА_5 на підставі ухвали Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 18.08.2008 року, сума матеріальних збитків та ринкова вартість автомобіля Форд Сиєрра, державний номер НОМЕР_1 станом на 22 січня 2005 року становить 18 000,34 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 84 0515,48 грн.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 не ставить питання про проведення відновлювального ремонту, та такий ремонт є недоцільним, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на його користь реальної вартості автомобіля на момент ДТП у розмірі 18 000,34 грн., однак зважаючи на положення ч.2 ст. 11 ЦПК України щодо права особи на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають матеріальні збитки у розмірі 17 986,08 грн., тобто в межах позовних вимог.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно вирішує питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, а тому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність передати у власність ОСОБА_3 автомобіль Форд Сиєрра, державний номер НОМЕР_1, залишковою вартістю 17986 грн. 08 коп., після виконання рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

За період з січня по травень 2005 року ОСОБА_2 не працював, а у випадку не порушення його права ОСОБА_3, міг би реально заробити й отримати дохід в сумі 1 800,50 грн. (27,70 грн. х 65 днів), виходячи з його одноденного середнього заробітку як приватного підприємця за 3-4 квартали 2004 року у розмірі 27,70 грн.(т. 2 а.с. 145-147). Зазначена сума являється не отриманим доходом (упущеною вигодою), тобто такий розмір збитків підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем ОСОБА_3

Встановлено, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 22.01.2005 року, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани ротової порожнини, голови, забиття грудної клітки та поніс витрати на лікування в загальній сумі 349,74 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на його користь (т.1 а.с. 7-8,10).

Також, позивач ОСОБА_2 пережив фізичний біль і душевні страждання за стан свого здоровя. Через пошкодження автомобіля позивач поніс душевні страждання, які полягають у відшуканні певних коштів та їх виділення з сімейного бюджету, необхідних на ремонт свого автомобіля; відсутність таких коштів, оскільки через пошкоджений автомобіль він немає змоги їх заробити. Крім цього позивач переживав, що не зможе заробити кошти на своє утримання і на утримання своєї сімї.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункти 1 й 3 частини 2 статті 23 ЦПК України передбачають можливість відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із ДТП та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя (розяснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи всі обставини, характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 2 000, 00 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, на думку колегії суддів, з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати, а саме: 209,86 грн. сплаченого позивачем судового збору та 300,00 грн. сплачених позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження, і які, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать до витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Однак, оскільки позивач ОСОБА_2 не надав доказів про понесення ним таких витрат, то позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 530 грн. задоволенню не підлягають.

Підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 850,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 міською радою, оскільки оплату цих витрат ухвалою суду від 24 травня 2011 року відстрочено до ухвалення рішення по справі.

Також, згідно п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України, з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати по оплаті експертизи №58/37-310 від 19.09.2008р. в розмірі 486,78 гривень на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 міської ради задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради ( на теперішній час Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради), комунального підприємства Криворіжспецтранс про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 17 986 (сімнадцять тисяч дев»ятьсот вісімдесят шість) 08 копійок гривень, упущену вигоду у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень 50 копійок, на відшкодування витрат понесених на лікування 349 (триста сорок дев»ять) гривень 74 копійки, на відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) гривень 00 колпійок, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 300 гривень, витрати по оплаті державного мита в сумі 209,86 грн.

Автомобіль Форд Сиєрра, державний номер НОМЕР_1, залишковою вартістю 18 000 грн. 34 коп., після виконання рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2, передати у власність ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Дніпропетровській області судові витрати по оплаті експертизи №58/37-310 від 19.09.2008р. в розмірі 486,78 гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 міської ради, виконкому ОСОБА_1 міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради ( на теперішній час Управління благоустрою та житлової політики виконкому ОСОБА_1 міської ради), комунального підприємства Криворіжспецтранс про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 850,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом: