Справа № 22-ц-47/11
Головуючий у І інстанції Тюхтій П.М.
Провадження №
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Яворського М.А..

суддів Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі : Джафаровій Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду від 02 червня 2010 року у справі за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання правочину недійсним та його скасування ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року позивач ОСОБА_5 підприємство КОР «Макарівське БТІ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання правочину недійсним та його скасування.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 лютого 2010 р. на основі акту про закінчення будівництва та впровадження в експлуатацію індивідуального домоволодіння та рішення Мотижинської сільської ради від 25 грудня 2009 р. № 75 про затвердження акту вводу в експлуатацію та оформлення права власності індивідуального домоволодіння КП КОР «Макарівське БТІ» оформило право власності на нерухоме майно та видало Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія ЯЯЯ № 576452 від 05.02.2010 року на ім'я ОСОБА_2. 26 березня 2010 р. ОСОБА_2 отримав витяг з реєстру права власності на нерухоме майно для подачі до нотаріальної контори для відчуження вищезазначеного домоволодіння.

Відповідно до звернення ОСОБА_4 було перевірено та встановлено факт того, що вона є власником 1/2 частини вищезазначеного домоволодіння згідно договору дарування р. № 4477 від 30.10.2003 року посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, доказом якого є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Серія ВАА №885746 від 15.07.2003 року.

У звязку з викладеними просили вирішити вказаний спір у судовому порядку.

При подачі позову та з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду позивач просив забезпечити позов, а саме : накласти арешт на спірний будинок з метою запобігання його відчуження.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року клопотання позивача про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок за адресою : с. Мотижин Макарівського району Київської області по вул. Шевченка, 26 , який належить ОСОБА_3 згідно договору дарування №476 від 15.04.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №476.

Ухвалу для виконання направлено до Відділу державної виконавчої служби Макарівського РУЮ Київської області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2, до якого приєднався ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в які просить її скасувати, як незаконну, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга на ухвалу про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Забезпечуючи позов в порядку ст.ст. 151-152 ЦПК України, суд свої висновки обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2, ч. 1 та ч.3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсними договір дарування спірного житлового будинку згідно до якого ОСОБА_2 подарував а ОСОБА_3 прийняв у дар вказаний житловий будинок, як підставу для звернення з позовом КП КОР. «»Макаріввьке БТІ» зазначило порушення укладенням вказаним правочину прав ОСОБА_7, яка отримала у власність ? частину вказаного житлового будинку від ОСОБА_2 згідно до договору дарування від 30 жовтня 2003 року.

Тобто, із матеріалів вказаної справи вбачається, що між сторонами у справі виник спір про правомірність реєстрації вказаного спірного житлового будинку на ОСОБА_2 в тому числі і на ту частину, яка належить третій особі ОСОБА_7 на підставі договору дарування .

Колегія суддів вважає, що суд, допускаючи забезпечення позову на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви, діяв у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України і обґрунтовано прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до вимог ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді :