Справа № 22-ц-2538/11 Головуючий у І інстанції Колодко Л.В.
Категорія 4 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Хворостяній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницького міжміського бюро технічної інвентаризації, Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку та господарських споруд, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

У жовтні 2010 року позивачі звернулись з названим позовом, який обґрунтовували тим, що в жовтні 1968 року ОСОБА_6 відведена земельна ділянка площею 1200 кв. м для будівництва індивідуального жилого будинку в селі Дівички. 20.11.1968 року між ОСОБА_6 її дочкою ОСОБА_2 та зятем ОСОБА_1 (позивачами по справі) було укладено договір про спільне будівництво спірного жилого одноповерхового будинку Згідно умов договору сторони спільно приймають участь у будівництві жилого одноповерхового будинку та господарських споруд, а після завершення будівництва право власності, розпоряджання та користування на збудоване нерухоме майно буде належати сторонам договору в рівних частинах. Починаючи з 1969 року в збудованому будинку постійно проживали і були прописані ОСОБА_6 і її дочка ОСОБА_7 Позивачі щороку користувались зазначеним будинком, а з середини 1980 року в спірному будинку постійно проживає їх донька ОСОБА_5 разом з дітьми. Оформлення права власності на спірний будинок не здійснювалось, а 18 березня 1993 року був виготовлений Переяслав-Хмельницьким МБТІ технічний паспорт на замовлення ОСОБА_8 07.12.1993 року ОСОБА_6 померла, але так як існував заповіт, позивачі вважали, що не було підстав знайомитись з правовстановлюючими документами. 02 січня 2010 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина, спадкоємцями якої є ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вважали, що оскільки ОСОБА_8 мала зареєструвати права власності на спірний будинок на своє ім'я та ім'я позивачів, але не зробила цього, та оскільки спірний будинок будувався ОСОБА_6 разом з позивачами на підставі договору про спільне будівництво, вважали, що вони є співвласниками спірного будинку. Позивачі вважали, що їх дочка ОСОБА_5 в спірному будинку постійно проживає з 1999 року.

Також, оскільки ОСОБА_7 приватизувала земельну ділянку для обслуговування будинку, 23 по вулиці Космонавтів в селі Дівички Переяслав-Хмельницького району 15.04.2004 року, вважали, що їх право на участь в приватизації земельної ділянки та праві власності на земельну ділянку для обслуговування цього будинку, співвласниками якого вони є, порушено ОСОБА_7 та Дівичківською сільською радою.

Просили визнати за ними право власності на 2/3 частини спірного будинку, зобов'язати Дівичківську сільську раду видати позивачам свідоцтва про право власності в рівних долях на 2/3 частини названого будинку, визнати недійсним рішення Дівичківської сільської ради в частині передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,12 і 0,15 га, визнати за ними право власності на 2/3 частини земельної ділянки, встановити факти: будівництва позивачами зазначеного будинку, постійного володіння ними та користування ними ї їх членами сім'ї земельною ділянкою і вищеназваним будинком, факт постійного проживання з 1989 року в спірному будинку.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянти просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційні скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що спірний будинок побудований в 1971 році, матеріал стін - дерево, покрівлі - шифер, загальна площа 54 кв. м., ОСОБА_6 заповіла на все майно ОСОБА_7, яка постійно проживала з матір'ю та фактично прийняла спадщину, але вказані особи не оформляли право власності на спірний будинок, згідно довідок Дівичківською сільської радою від 21.09.2010 року № 799, від 02.12.2010 року № 244, за ОСОБА_7 рахується будинок, 23 по вулиці Космонавтів в селі Дівички з 1994 року і їй передано 25.02.1997 року безкоштовно у приватну власність земельну ділянку 0,12 га для обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, державний акт на право власності на земельну ділянку, який видано 15.04.2004 року на ім'я ОСОБА_7 на підставі рішення Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району № 13 від 25.02.1997 року.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності, у межах якого позивачі можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права минув і підстав для його поновлення в судовому засіданні не встановлено.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Разом з тим, суду першої інстанцій необхідно було застосовувати законодавство, яке діяло на час виникнення спірних стосунків, так, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності згідно зі ст. 76 ЦК УРСР починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Позивачі звернулося до суду з позовом у жовтні 2010 року в якому просили визнати за ними право власності на 2/3 частини спірного будинку, зобов'язати Дівичківську сільську раду видати позивачам свідоцтва про право власності в рівних долях на 2/3 частини названого будинку, визнати за ними право власності на 2/3 частини земельної ділянки, встановити факти: будівництва позивачами зазначеного будинку, постійного володіння ними та користування ними ї їх членами сім'ї земельною ділянкою і вищеназваним будинком, факт постійного проживання з 1989 року в спірному будинку. визнати недійсним рішення Дівичківської сільської ради в частині передачу у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,12 і 0,15 га. від 25.02.1997 року.

Також колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги про те, що строк не пропущено також в звязку з невиконанням ОСОБА_6 з 1969 року умову договору про спільне будівництво спірного жилого одноповерхового будинку в частині реєстрації права власності, оскільки також про порушене право позивачі не заявляли і після смерті 07.12.1993 року ОСОБА_6

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про прийняття в експлуатацію спірного будинку.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: