Справа № 2-62/11 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2011 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Гапоненко Р. В.

при секретарі Руденко І.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29 квітня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він позичив відповідачу 1000 євро на термін до 12 червня 2008 року. Договором було передбачено сплату процентів у розмірі 100 євро за період до дня повернення позики, тобто до 12.06.2008 року відповідач повинен був повернути позивачу 1100 євро. Дані обставини підтверджуються виданою ОСОБА_3 розпискою від 29.04.2008 року. Станом на 12.06.2008 року ОСОБА_3 борг та проценти за користування грошима не повернув. Після неодноразових нагадувань відповідачем було повернуто 01 жовтня 2008 року 400 євро, 01 квітня 2009 року ще 300 євро. Сума боргу складає 400 євро (300 євро боргу +100 євро процентів за період з 29.04.2008 по 29.04.2008), що згідно офіційного курсу НБУ встановленого на 21.01.2011 року становить 4280 гривень. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на те, що остаточні платежі так і не здійснені, курс євро взято на день звернення до суду. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зважаючи на те, що договором не було чітко зафіксовано розмір процентів, але передбачено плату за користування коштами, відповідач повинен сплатити на його користь проценти за користування позикою у сумі 1616,63 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України проценти повинні виплачуватися щомісяця до дня повернення позики. Станом на 21.01.2011 позика не повернута. Таким чином вважає, що проценти повинні нараховуватися по день звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимоги ст.ст. 1048, 1049 та умови договору ОСОБА_3 не виконані. Ні основна сума боргу, ні проценти йому не повернуто. Таким чином, відповідач повинен повернути на позивачу 5896,63 грн. (4280 грн. основного боргу + 1616,63 проценти). Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 5896,63 гривень, та судові витрати.

У судову засіданні позивач позов підтримав та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав частково на суму 4280 гривень, з яких 300 євро борг, та 100 євро проценти за користування коштами. Просить суд відмовити в решті заявлених вимог, оскільки відсотки договором передбачені в сумі 100 євро.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що дійсно згідно розписки від 29.04.2008 року (а.с.) підтверджується, що ОСОБА_3 зобов»язався виплати ОСОБА_2 до 12.06.2008 року кошти у розмірі 1100 євро.

Таким чином, між сторонами був укладений договір позики. Позивач передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою відповідача (а.с.), а тому договір позики між сторонами є укладеним відповідно до ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Дійсно ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, але договором позики укладеним між сторонами 29.04.2008 року вже передбачений розмір процентів за користування коштами який складає 100 євро та визнаний представником відповідача, а тому суд вважає, що відсутні підстави для одержання інших процентів за користування коштами.

Довідкою «Державного ощадного банку України»від 11.02.2011 року за №43 (а.с.) підтверджується, що станом на 21.01.2011 року курс Євро складав 1073,9054 грн.

Позивачем у позові зазначено, що відповідач повернув йому частину боргу у розмірі 700 євро, борг відповідача перед позивачем складає 300 євро основного боргу та 100 євро процентів, що згідно офіційного курсу НБУ складає 4280 гривень.

Відповідач в установлений строк не повернув позивачу кошти, а тому відповідно до ст. ст. 526, 629, 1046 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 4280 гривен, так як зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України і договір є обовязковим для виконання сторонами, крім того представник відповідача позов визнав саме на суму 4280 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 171 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки вони підтверджені: квитанціями від 24.01.2011 року № N10UQ37435 на суму 51 грн., № N10UQ37483 на суму 120 грн. (а.с.)

На підставі ст.ст. 23, 526, 629, 1046, ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 4280 гривень та судові витрати у розмірі 171 гривень, всього грошові кошти у розмірі 4451 (чотири тисячі чотириста п»ятдесят одна) гривня.

Рішення суду може бути оскаржене через Великолепетиський районний суд до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис