Справа № 2-49/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

при секретарі Комерзан Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

Позивачка вказує на те, що відповідач невідомо з яких причин на протязі вже довгого часу переслідує її, постійно намагається принизити її людську гідність, погрожує фізичною розправою і ці погрози переросли вже в реальність.

Так, 1 липня 2010 року, приблизно о 24 годині, позивачка повернулася додому, де в цей час її зустрів відповідач, почав висловлювати на її адресу нецензурні слова, принижувати її гідність, потім накинувся на неї та почав бити по різним частинам тіла, в тому числі і по голові. Після нанесених їй тілесних ушкоджень позивачка втратила працездатність, була направлена органами міліції до судово-медичного експерта, яким було дано висновок, що позивачці були спричинені легкі тілесні ушкодження.

23 вересня 2010 року відповідач ОСОБА_2 вдерся в дім позивачки, знову почав принижувати її людську гідність та наніс тілесні ушкодження. Після чого вона знову була обстежена судово-медичним експертом.

До цих випадків насильства відповідач 7 лютого 2009 року також наніс позивачці тілесні ушкодження, після чого вона зверталася до лікарні, що підтверджує випискою із амбулаторної карти.

З вини відповідача позивачка втратила спокій і життєву рівновагу, перенесла фізичні і моральні страждання, постійно перебуває в стані побоювання чергового нападу з боку відповідача. Вона зверталася на адресу відділу міліції з заявою про порушення кримінальної справи відносно відповідача, але одержала відмову і тому бажає, щоб відповідач ніс цивільну відповідальність, а саме відшкодував їй моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивачка надала клопотання про зміну позовних вимог, в якому вказала, що своїми неправомірними діями відповідач наніс їй і матеріальний збиток, так як вона витратила на придбання ліків 147,40 грн., 29,53 грн. за проходження судово-медичної експертизи та просила стягнути на її користь збільшену суму моральної шкоди в розмірі 6000 грн., в іншій частині свої позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ні у вказані позивачкою дати, ні взагалі під час спілкування з нею він не вживав нецензурної лайки на адресу позивачки, а також не спричиняв їй ніколи тілесних ушкоджень та фізичного болю. На протязі шести років вони з позивачкою підтримували дуже добрі, можна навіть сказати дружні особисті стосунки, однак останнім часом позивачка з незрозумілих причин ці відносини почала руйнувати, не даючи пояснень своїй такій поведінці і на намагання відповідача вияснити ситуацію лише зчиняє сварки.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

На думку суду, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт нанесення відповідачем позивачці тілесних ушкоджень у вказаний нею в позовній заяві час, а тому відповідно не наведено жодних доказів спричинення моральної шкоди позивачці. Судом не можуть бути прийняті до уваги як докази постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за даними фактами, на які в судовому засіданні посилалася сторона позивача, оскільки в даних документах викладені лише пояснення сторін і не наведено жодних доказів, що підтверджували б факти неправомірної поведінки з боку відповідача відносно позивачки.

В судовому засіданні встановлено, що на протязі тривалого проміжку часу між позивачкою та відповідачем склалися добрі, дружні особисті відносини, та які, як пояснила в судовому засіданні позивачка, останнім часом переросли в неприязні, що зі свого боку заперечував відповідач, наполягаючи на відсутності його неприязні до позивачки.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на користь позивачки, на думку суд, задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження моральних страждань в звязку з спричиненням їй відповідачем тілесних ушкоджень, не доведено наявності шкоди, протиправності діяння відповідача та наявності причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, як це передбачено Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами та доповненнями.

Керуючись ст.ст.15,58-60,209,212,214-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.1167 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь