Справа №22-ц-3553/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2011 року по справі за позовом прокурора міста Ірпеня в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, законним представником яких є ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, прокурор міста Ірпеня, про визнання квартири особистим майном та виключення Ѕ її частини зі складу спадкового майна,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2010 року прокурор м. Ірпеня в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що до прокуратури м. Ірпеня звернулися громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з заявами про захист прав та інтересів неповнолітніх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо визнання за ними права власності на частину квартири АДРЕСА_1. Проведеною прокуратурою перевіркою було встановлено, що батьки неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1998 року. Під час шлюбу відповідачем ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1. 11.07.2008 року ОСОБА_7 померла, після чого згідно вимог ст.ст. 1220 1223, 1261 ЦК України відкрилася спадщина на належне їй за життя майно у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, на яке мають право її діти, як спадкоємці першої черги за законом. При чому неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, незалежно від часу її прийняття, однак їхній батько ОСОБА_2 не визнає право дітей на частину вищевказаної квартири, в зв»язку з чим прокурор і просив суд визнати за ними право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним із дітей.

В зустрічному позові ОСОБА_2, не визнаючи позовні вимоги прокурора м. Ірпеня, посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 не є об»єктом права спільної сумісної власності його та його померлої дружини ОСОБА_7, оскільки була придбана ним за особисті кошти під час шлюбу, виручені від продажу квартири АДРЕСА_2, яка була придбана для нього його матір»ю ОСОБА_8 у 2002 році. Таким чином, оскільки квартира є його особистою власністю, визнання на її частину права власності в порядку спадкування після померлої дружини є порушенням норм діючого цивільного та сімейного законодавства. На підставі викладеного просив суд визнати, що квартира АДРЕСА_1 є його особистою власністю, виключити 1/2 частину вищевказаної квартири із складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7, померлої 11.07.2008 року, та відмовити в задоволенні позову прокурора м. Ірпеня.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2011 року позов прокурора м. Ірпеня в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла 11.07.2008 року. В іншій частині позов залишено без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4, законним представником яких є ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, прокурор міста Ірпеня, про визнання квартири особистим майном та виключення Ѕ її частини зі складу спадкового майна відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора м. Ірпеня, задовольнивши натомість його зустрічний позов.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 20.02.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 5772, мати відповідача ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_10 купила належну їй квартиру № 36, яка знаходиться в будинку № 17 по вулиці Лайоша Гавро в м. Києві. Згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 5775, мати відповідача ОСОБА_8 купила квартиру № 184, яка знаходиться в будинку № 18 по вул. Богатирській в м. Києві. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 5769, відповідач ОСОБА_2 купив квартиру № 196, що знаходиться в будинку № 11-б по вул. Мілютенка у м. Києві.

Крім того встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 1586, відповідач ОСОБА_12, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, продав квартиру № 196, що знаходиться в будинку № 11-б по вул. Мілютенка у м. Києві. Згідно договору купівлі-продажу від 24 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 1596, відповідач ОСОБА_12, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, купив квартиру АДРЕСА_3 та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації»від 22.05.2008 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_2.

11.07.2008 року ОСОБА_7 померла.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_7, є її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чоловік померлої ОСОБА_2І, та їхні неповнолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини до Ірпінської міської нотаріальної контори 19.12.2008 року звернулася ОСОБА_5 - мати померлої ОСОБА_7 Батько померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_6, подав до Ірпінської міської державної нотаріальної контори 19.12.2008 року заяву про відмову від спадщини на користь матері померлої ОСОБА_5

Інші спадкоємці із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертались, однак висновок суду першої інстанції про те, що неповнолітні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, є законним та обґрунтованим, оскільки відповідає ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Правильним є і висновок суду про те, що квартира АДРЕСА_3 на підставі ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю сторін, оскільки її було придбано під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі, а переконливих доказів того, що квартира є особистою власністю відповідача ОСОБА_2, оскільки була придбана за кошти, виручені від продажу квартири АДРЕСА_2, купленої ОСОБА_2 його матір»ю ОСОБА_8 у 2002 році, суду надано не було. Таким чином підстави до застосування п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, про що просив в зустрічному позові ОСОБА_2, в справі відсутні.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на праві власності належала Ѕ частина квартири АДРЕСА_3, на яку і відкрилася спадщина після її смерті 11.07.2008 року. Оскільки спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 стали: її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_2 та неповнолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, правильним є висновок суду першої інстанції, що кожен з них має право на 1/10 частину спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_3.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При таких обставинах, коли судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: