Справа №22-ц-4523/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїКоцюрба
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Яворського М.А.

Суддів - Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

При секретарі Соловйову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ВТБ Банкна рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Споживчого товариства Караван, Споживчого товариства Укрстройтехторгпро стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк, третя особа: ОСОБА_3, Споживче товариство Караван, Споживче товариство Укрстройтехторгпро визнання недійсним кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є ПАТ ВТБ Банк, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, Споживчого товариства Караван, Споживчого товарисгва Укрстройтехторг, обґрунтовуючи його тим, що 29 листопада 2007 року між ВАТ ВТБ Банкта ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №4 18-07-СК.

Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 220 000.00 доларів США, відповідач ОСОБА_2 зобов'язався виплатити кредит щомісячно строком до 28 листопада 2014 року включно, рівними частинами, відповідно до графіку погашення капіталу та процентів за користування кредитом в розмірі 14.3 % річних. Відповідач отримавши суму кредиту, свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав і станом на 23 квітня 2009 року має заборгованість в розмірі 226 021.21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 807 469.01 грн. З метою забезпечення виконання кредитного договору № 4 18-07-СК від 29 листопада 2007 року було укладено договори поруки №4 18-07-ДП1 від 29 листопада 2007 року, №4 18-07-ДП2 від 29 листопада 2007 року та №4 18-07-ДПЗ від 29 листопада 2007 року, згідно з якими ОСОБА_3, Споживче товариство Укрстройтехторг, Споживче товариство Караванпоручились перед позивачем за виконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 4 18-07-СК від 29 листопада 2007 року.

Відповідно до п.4 Договору поруки,Є у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та ОСОБА_2 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

ОСОБА_2 звернувся в Білоцерківський міськрайонний суд Київської області з зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору, який обґрунтував тим, що ВАТ ВТБ Банкукладаючи кредитний договір в іноземній валюті порушив вимоги

законодавства щодо здійснення валютних операцій, не мав індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не мав індивідуальної ліцензії на здійснення разової

валютної операції, при укладенні кредитного договору, ним порушено Закон України Про захист прав споживачів, а саме, позивач не повідомив споживача у письмовій формі про кредитні умови , спірний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність банку, ні за виконання ні за неналежне виконання банком умов договору, що є суттєвою умовою, умови кредитного договору є несправедливими, так як суперечать принципу добросовісності. В звязку з чим він вимушений звернутися до суду з зустрічним позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2011 року в задоволенні позову ПАТ ВТБ Банквідмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ ВТБ Банкоскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ ВТБ Банкзадовольнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга ПАТ ВТБ Банкпідлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ПАТ ВТБ Банкв задоволенні позовних вимог та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області виходив з того, що спірні договори суперечать вимогам закону, так як кредит було видано в іноземній валюті, а банк не отримав індивідуальної ліцензії, необхідної для надання та одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу.

З такими висновками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 29 листопада 2007 року між ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є ПАТ ВТБ Банкта ОСОБА_2 укладено кредитний договір №4 18-07-СК на суму 220 000 тисячів доларів США із сплатою 14.3 % річних із терміном погашення кредиту до 28 листопада 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за умовами кредитного договору між СТ Караван, СТ Укрстройтехторг, ОСОБА_3 та ВАТ ВТБ Банкукладено договори поруки від 29 листопада 2007 року.

З метою забезпечення зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між ВАТ ВТБ Банкта ОСОБА_2, 30 листопада 2007 року було укладено договір поруки.

Судом встановлено, що ВАТ ВТБ Банкбуло отримано банківську ліцензію №79 від 20 квітня 2007 року та дозвіл НБУ від 20 квітня 2007 року №79-1 та додаток до дозволу на право здійснення певних валютних операцій, який є генеральною ліцензією.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Закону.

За змістом ст. ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають передбачені Законом наслідки.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового

дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями, відповідно до п. 2 вказаного Декрету.

ОСОБА_2 свої зобовязання по вище вказаному кредитному договору належним чином не виконує, тому колегія суддів, враховуючи викладене вважає, що ВАТ ВТБ Банк, правонаступником якого є ПАТ ВТБ Банк на законних підставах звернувся до суду з даним позовом, який підлягає задоволенню і по справі необхідно ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ ВТБ Банкзадовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 необхідно відмовити в звязку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ Банкзадовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2011 року скасувати в частині відмови Публічному акціонерному товариству ВТБ Банкв задоволенні позовних вимог та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ВТБ Банкзадовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, Споживчого товариства Караван, Споживчого товариства Укрстройтехторгна користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банкзаборгованість по кредитному договору у розмірі 226 021.21 доларів США, що по курсу НБУ на 15 вересня 2009 року становить 1 807 469.01 грн. та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи у сумі 120 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк, треті особи: ОСОБА_3, Споживче товариство Караван, Споживче товариство Укрстройтехторгпро визнання недійсним кредитного договору відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: