Р І Ш Е Н Н Я 2-1337/11

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

при секретарі Черкасової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Добропіллявугілля, Відособленого підрозділу шахта „Алмазна, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства „Добропіллявугілля Відособлений підрозділ шахта „Алмазна, про віддшкодування моральної шкоди, шкоди мотивуючи тим, що з травня 1982 року по травень 2011 року працював на Відособленому підрозділі шахті Алмазна Державного підприємства Добропіллявугілля.

5 листопада 2010 року під час виконання трудових обовязків він був травмований, медичний висновок гемартроз, ушкодження лівого колінного суглобу, перелом надми щілка лівої велико-берцової кістки без зміщення.

5 травня 2011 року його було звільнено з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України.

Згідно довідки МСЕК від 1 березня 2011 року йому встановлено 3 групу інвалідності та 30% втрати працездатності з наступним переоглядом у березні 2012 року.

Вважає, що йому завдано моральну шкоду яка полягає в тому, що він став інвалідом, переніс фізичний біль та фізичні і душевні страждання, відчуває почуття страху та безпорадності, змушений тривалий час лікуватися, втратив роботу, постіно звертається до лікарів, не може нормально спати.

Все це порушило його звичайний стан життя та вимагає додаткових зусиль для його нормалізації.

Моральну шкоду оцінює в 30000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі доручення позов не визнав і вважає, що позивач не надав доказів в підтвердження своїх вимог і крім того в нещасному випадку є провина самого позивача, так як він порушив правила безпеки праці.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 5 листопада 2010 року під час виконання трудових обовязків позивач був травмований і за медичним висновком йому встановлено діагноз: гемартроз, ушкодження лівого колінного суглобу, перелом надми щілка лівої велико-берцової кістки без зміщення.

5 травня 2011 року позивача було звільнено з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України.

Згідно довідки МСЕК від 1 березня 2011 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 30% втрати працездатності з наступним переоглядом у березні 2012 року.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу безумовно було завдано моральну шкоду яка полягає в тому, що він став інвалідом, переніс фізичний біль та фізичні страждання, відчуває почуття страху та безпорадності, змушений тривалий час лікуватися, втратив роботу.

Все це порушило його звичайний стан життя та вимагає додаткових зусиль для його нормалізації.

Однак розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають; наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судовому засіданні позивач не пояснив з яких міркувань він виходив встановлюючи розмір моральної шкоди.

Тому, задовольняючи позов частково суд виходить з пояснень сторін та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, акту розслідування нещасного випадку.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань охорони праці ВП шахта Алмазна№7 від 1 квітня 2011 року, за порушення позивачем правил техніки безпеки, що призвели до настання нещасного випадку, розмір одночасної допомоги зменшено на 20%.

Вказане рішення комісії позивачем не оспорено.

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з відповідача Державного Підприємства "Добропіллявугілля" в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 гривень оскільки групу інвалідності та втрату працездатності встановлено не безстроково

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 17 гривень та 15 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі ст.ст.237-1, 233, 234 КЗпПУ, керуючись ст. ст. 5,10,60,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково і стягнути з Державного Підприємства „Добропіллявугілля на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Стягнути з "Державного підприємства "Добропіллявугілля" на користь держави судовий збір у сумі 17 (сімнадцять) гривень та 15 (п'ятнадцять) гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя О.М. Лаврушин.

14.09.2011