Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2011 Справа №2-9023/11 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря Ю.Ю. Філіпенко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Тернопільська міська рада про розірвання шлюбу та визнання права власності в порядку поділу майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Тернопільська міська рада про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 травня 2004 року відділом РАЦС Тернопілського міського управління юстиції та визнання права власності за позивачкою в порядку поділу майна подружжя на будинковолодіння за адресою м. Тернопіль вул.. Зелена 8.

В обґрунтування позову позивачка посилається на ту обставину, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, стосунки між сторонами спору погіршилися, внаслідок чого у них постійні суперечки, позивач з відповідачем не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства, а тому, вважає, що їх сімя розпалася остаточно.

Крім того позивачка зазначає, що спірне нерухоме майно було нажите відповідачем під час шлюбу з нею, в процесі його експлуатації його вартість істотно збільшена внаслідок грошових та трудових затрат сторін спору, і оскільки спільна дитина подружжя ОСОБА_2 проживає та перебуває на утриманні позивачки, остання просить визнати право власності на будинок за собою в цілому, надалі не претендуючи на стягнення аліментів з відповідача.

Згідно поданої заяви ОСОБА_1 підтримує позовні вимоги й просить їх задовольнити з підстав, зазначених в тексті позовної заяви. Також, позивачем направлено на адресу суду клопотання в якому він просить розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2направив на адресу суду заяву в якій визнає позовні вимоги та просить суд розглядати справу за своєї відсутності.

Третя особа Тернопільська міська рада, в особі представника за довіреністю направила на адресу суду заяву в якій просить суд слухати справу без їхньої участі, а проти задоволення позову заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши обставини справи судом встановлено наступні факти.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оспорювання, порушення або невизнання.

Між сторонами спору зареєстровано шлюб 15 травня 2004 року відділом РАЦС Тернопілського міського управління юстиції, актовий запис 470.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них.

В сторін спору є спільна дитина ОСОБА_3, 24.08.2004 року, котра проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

В судовому засіданні встановлено, що тривалий час сторони спору не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер .

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що встановлення строку для примирення сторін є недоцільним, оскільки подальше збереження сімї суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Крім того судом встановлено, що до укладення шлюбу Відповідач отримав від громадянки ОСОБА_4 розпочате будівництво добудови до житлового будинку з надбудовою 2-го поверху над існуючим гаражем за адресою м.Тернопіль, вул.Зелена 8. Згідно Договору дарування відповідач оформив право власності на нерухоме майно, отримавши витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

За час шлюбу позивачка спільно із відповідачем фактично проводили будівництво житлового будинку (будинковолодіння) за адресою м.Тернопіль, вул.Зелена 8.

Після його завершення Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільське бюро технічної інвентаризації»виготовило 03.08.2011року технічний паспорт на садибний(індивідуальний) будинок. Згідно зазначеного технічного паспорту будинок володіння має наступні характеристики :

Житловий будинок під літерою «А»та житлова прибудова під літерою «А!»

Підвал

- вхід в підвал під номером I загальною площею - 3,8кв.м;

- підвал під номером II загальною площею - 7.7кв.м

Разом по підвалу - 11,5 кв.м

Перший поверх

- гардероб під номером 1-1 загальною площею - 10,1кв.м;

- житлова кімната під номером 3 загальною площею 16,1кв.м;

- житлова кімната під номером 4 загальною площею 27,0кв.м;

- коридор під номером 5 загальною площею 7,6кв.м;

- санвузол під номером 6 загальною площею 5,4кв.м;

- коридор під номером 8 загальною площею 7,3кв.м;

- кухня під номером 9 загальною площею 19,8кв.м;

- кладова під номером 10 загальною площею 6,5кв.м;

- гараж під номером III загальною площею 34,1кв.м.

Разом по першому поверху 133,9 кв.м.

Другий поверх

- сходова клітка під номером 11 загальною площею 6,1кв.м;

- житлова кімната під номером 12 загальною площею 21,0кв.м;

- житлова кімната під номером 13 загальною площею 36,5кв.м.

Разом по другому поверху 63,6 кв.м.

Разом по літері «А-А» - 209,0 кв.м.

Тамбур під літерою «а»загальною площею 7,0 кв.м

Підвал під літерою «А(пд.)»загальною площею 23,2кв.м

Огорожа під літерою 1 загальною площею 9,0кв.м

Вимощення під номером I загальною площею 54,0кв.м

Дане нерухоме майно перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до ст. 60 СК України - "майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)". Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно статті 62 СК України «Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно норм Сімейного кодексу України (ст.69) подружжя не позбавлені права вчиняти будь-які дії щодо придбаного в період шлюбу майна, в тому числі ділити його у будь-яких частках між собою.

Судом встановлено, що у спірному будинку проживає відповідач, а позивачка з донькою проживаю в орендованій квартирі, несу постійні витрати щодо нормального духовного та фізичного розвитку дитини, забезпеченням її вихованням.

З огляду на вищезазначене виникає необхідність після розірвання шлюбу залишити в користуванні і власності Позивача житловий будинок (будинковолодіння) за адресою м.Тернопіль, вул.Зелена 8.

Згідно пункту 3 та пункту 5 статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, а також на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Описані будівлі, що зведенні позивачем не порушують прав інших осіб, зведені на земельній ділянці, що належить позивачу і відведена для цієї мети, а також використовується ним за цільовим призначенням.

Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч.1 ст.319 ЦК України).

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Аналізуючи докази в їх сукупності суд зазначає, що оскільки позивачка не претендує на отримання аліментів на утримання дитини, потребує покращення житлових умов, і відповідач не заперечує проти передачі у власність позивачці спірного будинку, позовні вимоги ОСОБА_5 є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, ч.1 60, 61, 210, 213, 215 ЦПК України, ст.110, 12 СК України, 316, 317, 376, 392 ЦК України , суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 травня 2004 року відділом РАЦС Тернопілського міського управління юстиції, актовий запис 470.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_6 право власності на майно - будинковолодіння за адресою м. Тернопіль, вул.Зелена 8 в складі:

житловий будинок з житловою прибудовою загальною площею 209,0 кв.м.,

тамбур під літерою «а»загальною площею 7,0 кв.м

підвал під літерою «А(пд.)»загальною площею 23,2кв.м

огорожа під літерою 1 загальною площею 9,0кв.м

вимощення під номером I загальною площею 54,0кв.м

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяОСОБА_7