Справа № 2-о-126/11
РІШЕННЯ

іменем України

15.09.2011 Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій вказує , що 27.02.2000 року у с.Кліщів, Тиврівського району, Вінницької області померла його мати- Поліщук ОСОБА_2, яка відповідно до заповіту від 22.09.1994 року все своє майно, заповідала в рівних частинах сину ОСОБА_3, сину ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_4.

Після смерті матері залишився будинок, що розташований за адресою : вул.Можайського,28, с.Кліщів, Тиврівського району, Вінницької області, на який він хоче отримати, правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.71 ЗУ Про міжнародне приватне правоспадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до чинного на той час законодавства, зокрема ст. 549 Цивільного кодексу України (1963 року) спадкоємець визнавався таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину до вищезазначеного майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5, йому необхідно встановити факт прийняття спадщини.

Він фактично вступив в управління спадковим майном, що доводиться тим, що ним було отримано гроші, а саме 200 доларів США, від сестри ОСОБА_4 в березні 2000 року, яка переслала їх ОСОБА_1, а наступну суму у розмірі 300 доларів США, було отримано в жовтні 2003 року, що стверджується його заявою від 25.06.2011 р., засвідченої в нотаріальному порядку. Дані кошти, належали покійній ОСОБА_5 і були нею отримані, як компенсаційна виплата від уряду Німеччини, так як під час Великої Вітчизняної війни вона була насильно вивезена на роботу до Німеччини. Факт вступу у управління майном та фактичного прийняття спадщини доводиться також тим, що він уповноважував свою сестру ОСОБА_4 доглядати за будинком № 28 по вул. Його брат - ОСОБА_3 помер 17.12.2010 р, а тому зацікавленою стороною є його дружина ОСОБА_6.

Просить встановити факт, що він - ОСОБА_1 - прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_5, яка померла 27.02.2000 року в с.Кліщів, Тиврівського району, Вінницької області.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримав, просить заяву задоволити з підстав, викладених у ній.

Заінтересована особа Довгополівська сільська рада не заперечує проти задоволення заяви. Просить справу розглядати у відсутності їх представника.

Заінтересована особа ОСОБА_4 не заперечує проти встановлення факту, пояснила суду, що вона також через суд отримала 1/3 вказаного будинку та 1/3 паю. Вона за передавала своєму братові 300 долларів, вказані кошти належали їхній матері як компенсаційна виплата від уряду Німеччини, так як під час Великої Вітчизняної війни вона була насильно вивезена на роботу до Німеччини. Першу суму мати отримала ще за життя, а друга сума отримана нею по дорученню, яке мати дала їй при житті, і за рішенням по її заяві виданим Експертною комісією УНФ "Пам'ять, відповідальність і майбутнє" вона отримала решту компенсації яку розділила між дітьми покійної. ОСОБА_1 переслала його частину в Казахстан оскільки він не зміг приїхати, а тепер бажає оформити на себе частину житлового будинку. Вона коли оформляла на себе в порядку спадкування за заповітом земельний пай після смерті матері то на підставі доручення виданого позивачем 20.04.2000 року, написала 06.10.2000 р. від його імені заяву в нотаріат про відмову від спадщини після смерті матері. Квитанцій про отримання грошей,які належали її матері та, які вона відправляла позивачу в неї не збереглось.

Заінтересована особа ОСОБА_6 не заперечує проти встановлення факту, пояснила суду, що її чоловік прийняв спадщину на 1/2 земельну частку (пай). На даний час її чоловік помер і вона бажає оформити на себе частину спадкового майна, що належала її чоловіку після смерті матері ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що заявник це брат його дружини. Теща отримувала марки як екстарбайтер, які поділила між дітьми. Син ОСОБА_9 приїхати не зміг, тому покійна мати дала гроші його дружині, яка переслала їх в Казахстан.

Свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що він - син ОСОБА_4 Йому відомо, що його баба отримувала гроші із Німеччини і частину цих грошей - 200 доларів США - мати переслала своєму братові ОСОБА_11

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №609-00/41147 заведену Тиврівською державною нотаріальною конторою 06.10.2000 р. відносно спадкового майна померлої 20.02.2000 року ОСОБА_5 вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.

27.02.2000 року у с.Кліщів, Тиврівського району, Вінницької області померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 3), за життя покійна склала заповіт від 22.09.1994 року яким все своє майно, заповідала в рівних частинах сину ОСОБА_3, сину ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_4(а.с.4).

Після смерті матері залишився будинок, що розташований за адресою : вул.Можайського,28, с.Кліщів, Тиврівського району, Вінницької області.

Згідно ст. 549 ЦК України 1963 р. діями, що свідчать про прийняття спадщини визнаються : 1 якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2 якщо від подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені спадкоємцем протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про вчинення нотаріальних дій затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03.03.2005 р. зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 03.03.2004 р. за N 283/8882 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію транспорту, державного акта на право приватної власності на землю, інших документів виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Рішенням по заяві ОСОБА_4, виданим Експертною комісією УНФ "Пам'ять, відповідальність і майбутнє" від 16.04.2003 року їй призначено компенсаційна виплата за примусову працю в період націонал соціалізму в розмірі 766.43 EUR (а.с.12), однак дане рішення не доводить факту прийняття спадщини позивачем, також суду не надано доказів отримання даних коштів позивачем протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця. Заява позивача засвідчена в нотаріальному порядку(а.с.20) не стверджує факту прийняття ним спадщини відповідно до закону, оскільки нотаріусом засвідчено лише підпис позивача, а не наведені в заяві обставини.

Виходячи із викладеного, суд вважає недоведеним факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері.

Керуючись ст.ст.11; 60; 212-215; 223; 256; 259 ЦПК України , ст. 549 ЦК України 1963 р., -

вирішив :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом десяти днів.

Суддя:

ОСОБА_12