Справа №22-ц-2669/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1О,
Категорія56Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, третя особа: міський відділ Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, про скасування виконавчих написів, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 у червні 2010 року звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила скасувати виконавчий напис, вчинений 14 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 не повернутих в строк за договором позики грошей в сумі 211 750 грн., зареєстрований в реєстрі за №3347 і, посилаючись на ст.ст.282, 284 Інструкції про вчинення виконавчих написів, ст.ст.209, 215 ЦК України вважала, що приватним нотаріусом безпідставно вчинено виконавчий напис, оскільки між нею та відповідачем існують спірні правовідносини, які вирішуються у позовному провадженні в судовому порядку. Зокрема, 19 травня 2010 року вона звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору позики недійним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві і просив задовольнити позов. Крім того, пояснив що виконавчий напис підлягає скасуванню у звязку з тим, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст.282, 284 Інструкції про порядок вчинення виконавчих написів та не переконався у безспірності заборгованості, оскільки не витребувано документи, які підтверджують факт передачі позивачу коштів по договору позики.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечували і вважали, що законних підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса немає, так як у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису не було законних підстав у його відмові, оскільки заяву ОСОБА_3 було направлено боржнику. Крім того, приватним нотаріусом боржнику було направлено повідомлення, у якому попереджено про вчинення виконавчого напису у разі невиконання зобовязання за договором позики.

Відповідач (приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_4В.) у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нею були дотримані вимоги інструкції про вчинення нотаріальних дій. При цьому пояснила, що вона не перевіряла наявність безспірної заборгованості. В той же час пояснила, що після звернення до неї ОСОБА_3 направила заяву ОСОБА_2 про виконання умов договору позики на повернення боргу в сумі 211 750 грн. Після цього нотаріус 25 серпня 2009 року від свого імені направила позивачу повідомлення з пропозицією повернути заборгованість за договором позики та попередила про вчинення виконавчого напису.

Представник третьої особи (міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про скасування виконавчих написів нотаріуса відмовлено.

Скасовано застосовані ухвалою суду від 12 липня 2010 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Білоцеркіського міського нотаріального округу ОСОБА_4, вчиненим 14 жовтня 2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 211 750 грн.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 25 жовтня 2010 року у справі та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити і визнати виконавчий напис про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 211750 грн. боргу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

11 серпня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з проханням передати заяву ОСОБА_2 про погашення боргу по договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу 23 січня 2009 року. Вказана заява була направлена позивачу рекомендованим листом, який відповідно до повідомлення про вручення, був вручений 13 серпня 2009 року.

25 серпня 2009 року приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу від свого імені направила позивачці повідомлення з пропозицією повернути заборгованість за договором позики та попередила про вчинення виконавчого напису. Вказане повідомлення було направлене позивачці рекомендованим листом, який відповідно до повідомлення про вручення був вручений 28 серпня 2009 року.

14 жовтня 2009 року був вчинений виконавчий напис на договорі позики з метою стягнення грошової суми.

19 травня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору позики між нею та ОСОБА_3 таким, що не був укладений.

На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був відсутній спір з приводу заборгованості по договорах позики.

Відповідно до ст.88 Закону України Про нотаріатнотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Відповідно до п.282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українидля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до наявних матеріалів справи, у судовому засіданні позивачкою та її представником не надано докази того, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчих написів мали місце спірні відносини з приводу заборгованості по договору позики.

В той же час надані стороною позивача докази підтверджують факт виникнення такого спору після вчинення виконавчого напису та після відкриття виконавчого провадження і спір з приводу боргу виник через сім місяців після вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, не взявши до уваги доводи представника позивача стосовно невстановлення нотаріусом факту передачі коштів позивачу.

При цьому суд вірно виходив з того, що діючим законодавством не передбачено в обовязках нотаріуса засвідчувати або перевіряти (встановлювати) наявність факту передачі коштів при укладенні договору позики.

В той же час, судом першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач після отримання заяви відповідача та повідомлення від нотаріуса про виконання зобовязання за договором позики, не подав приватному нотаріусу заяву про наявність спору по договору позики.

Тому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час вчинення виконавчого напису державний нотаріус фактично перевірив наявність або відсутність спірних відносин між сторонами в договорі позики та зібрав дані про відсутність спору з приводу боргу.

Отже, нотаріусом були дотримані вимоги ст.ст.282, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: