Справа № 22-ц-3255/11 Головуючий у І інстанції Линник В.Я.
Категорія 44 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2011 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Сержанюк А.С.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Березовенко Р.В. Хворостяній А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора м. Ірпіня Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2011 року за позовом прокурора м. Ірпіня Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної ради до ОСОБА_5, Коцюбинської селищної ради, 3-ті особи: ОСОБА_6, відділ Держкомзему м. Ірпіня Київської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2009 року прокурор звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд визнати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., серія НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_5 недійсним.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про повне задоволення його вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 31.10.08 N° 1068/23-5 ОСОБА_5 надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1. Рішенням Коцюбинської селищної ради від 17.11.08 № 1601/24-5 затверджено матеріали вибору земельної ділянки ОСОБА_5 та їй надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.15 га в АДРЕСА_1 відповідно до вимог, викладених у висновках щодо вибору земельної ділянки. В подальшому рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2196/25-5 (а. с. 13) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5, передано їй безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення відповідачу ОСОБА_5 30.01.2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,1500 га.. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Позов прокурора мотивований тим, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 із заявою до Коцюбинської селищної ради не зверталася, ніякого уявлення про виділення земельної ділянки не має.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що прокурором не доведено обставина, на яку він посилається в обґрунтування позову, а саме неподання ОСОБА_5 заяви до Коцюбинської селищної ради Київської області для надання їй земельної ділянки.

На спростування доводів прокурора в матеріалах справи міститься копія такої заяви ОСОБА_5 від 27.10.2008 року (а.с. 108) і її подання представником відповідача на підставі довіреності від 08.10.2008 року (а.с. 107) підтверджують як сама ОСОБА_5 (а.с. 39). так і представник Коцюбинської селищної ради.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням ділянки. У заяві зазначаються бажані розмірі та мета її використання.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідна рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ч.10 ст.118 ЗК України відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу ділянки у власність.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню через недоведеність прокурором обставин на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про те, що скасування селищною радою свого рішення про передачу ділянки у власність відповідачу є підставою для визнання недійсним державного акта.

Суд обґрунтовано прийняв до уваги рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до якого органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з п. 4 зазначеного рішення органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

В п.5 абз. 6 рішення Конституційний Суд України зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд України у п.8 абз.2 постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»№ 7 від 16.04.2004 року.

Враховуючи, що оспорювані прокурором рішення Коцюбинської селищної ради про передачу ділянки у власність відповідача відносяться до ненормативних правових актів, є актами одноразового застосування, вичерпали свою дію фактом їхнього виконання і отриманням відповідачем ділянки у власність, і не можуть бути скасовані чи змінені селищною радою після їх виконання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що скасування рішень радою не є підставою для визнання недійсним державного акту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора м. Ірпіня Київської області - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.