АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/253/11 Справа № 22ц-9025/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Костюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2011року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський метизний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський метизний завод» про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ТОВ «Придніпровський метизний завод» про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в сумі 1 802 701,69 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» зазначало, що 19 грудня 2007 року

між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та з ТОВ «Придніпровський метизний завод» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 020 000,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка з 19 грудня 2007 року становить 14,5% річних, з 20 лютого 2008 року - 16,5% річних, яка використовується до суми строкової заборгованості. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 21,75% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на рахунок № 292 в АКІБ «УкрСиббанк».

Позивач зазначив, що станом на 21 вересня 2010 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає 1802701,69 грн., яка складається з:

· заборгованість за сумою кредиту - 1290542,63 грн.;

· заборгованість за процентами по користуванню кредитом - 406517,61 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 78082,28 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом - 27559,17 грн.

19 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 0/3, за яким останній зобов'язався перед Банком відповідати за виконання позичальником ТОВ „ПМЗ усіх зобов'язань останнього перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

16 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський метизний завод» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Придніпровський метизний завод» було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав боржнику у розмірі 2 020 000,00 грн. Також 19 грудня 2007 року між сторонами було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ТОВ «Придніпровський метизний завод» усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Також договором застави № 0/3 від 19 грудня 2007 року укладеним між ТОВ «Придніпровський метизний завод» та ПАТ «УкрСиббанк» визначено, що заставою за цим Договором забезпечуються вимоги Заставодержателя за Кредитним договором № 0/3 від 19 грудня 2007 року , за яким Заставодержатель видає Заставодавцю кредит за кредитним договором в сумі 2 020 000,00 грн., а Заставодавець зобов'язується його використовувати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом.

Посилаючись на уточненні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом просив суд визнати договір поруки № 0/3 від 19 грудня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 припиненим із 19 лютого 2009 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені. Стягнено з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 0 від 19 грудня 2007 року у сумі 1 802 701 грн. 69 коп. Вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити , а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи і , що не заперечується сторонами по справі 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та з ТОВ «Придніпровський метизний завод» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 020 000,00 грн. ( ар. сп. 7-13). Даний договір , як і графік погашення кредиту було підписано ОСОБА_2 , як директором ТОВ „ПМЗ.

Згідно п.1.1 договору поруки № 0/3 від 19 грудня 2007 року ( ар. сп. 14) поручитель ОСОБА_2 , як фізична особа, зобов'язався перед Банком відповідати за виконання позичальником ТОВ „ПМЗ усіх зобов'язань останнього перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Додаткову угоду № 1 від 10 лютого 2009 року ( ар. сп.55) та додаткову угоду № 2 від 19 лютого 2009 року ( ар. сп. 56) з уточненим графіком погашення кредиту ( ар. сп.57) до кредитного договору № 0 від 19 грудня 2007 року було також підписано ОСОБА_2 як директором ВАТ „ ПМЗ .

При вище зазначених обставинах твердження позивача за зустрічним позовом про те , що йому як поручителю не було відомо про існування додаткових угод до кредитного договору , якими було збільшено обсяг відповідальності , як боржника так і поручителя являються безпідставними.

Суд першої інстанції обґрунтовано посилався при ухваленні оскаржуваного рішення на положення ст.. 554 ЦК України , згідно до якої у разі порушення боржником забовязання , забезпеченого порукою , боржник і поручитель відповідають перед кредитором , як солідарні боржники , а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник , включаючи сплату основного боргу , процентів , неустойки, відшкодування збитків , якщо інше не встановлено договором поруки.

Обґрунтованим являється і посилання в оскаржуваному рішенні на положення ч.1 ст. 543 ЦК України , згідно до положень якої у разі солідарного обовязку боржників , кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого із них окремо. Даним правом позивач за основним позовом і скористався.

Доводи апеляційної скарги про те , що судом не було зупинено провадження по справі в звязку з розпочатою ліквідаційною процедурою боржника ВАТ „ ПМЗ при вище викладених обставинах вважати обґрунтованими не можна.

Та обставина , що ОСОБА_2 у день ухвалення оскаржуваного рішення було частково погашено суму заборгованості , про що свідчить копія платіжного доручення від 24 травня 2011 року , доданого до апеляційної скарги сама по собі не може бути підставою для скасування правильного та обґрунтованого рішення суду.

Таким чином , колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює.

Решта доводів апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Керуючись ст..ст. 303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді