РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2011 року Справа № 2-2154/11

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредитдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між сторонами за цим позовом був укладений договір № 040-Р / 002448 (від 03.06.2008 р.) про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, та згідно п. 1.1 договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 і надав відповідну платіжну карту Visa Electron, що підтверджується копією розписки відповідача. Укладаючи договір (п. 4.6.2 договору-1) сторони за ним передбачили списання з вказаної картки сум комісійної винагороди згідно з тарифами, які додані до цього договору. 06.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 025/08-ФЛ/15, згідно якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на картковий рахунок, передбачений договором-1 з розміром кредитного ліміту в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою процентів (п.2.1 Договору -2), та відповідач зобов'язався повністю повернути отримані кошти в строк до 05.04.2010 р. Зазначаючи у позові про те, що відповідачем належним чином не виконувалися умови вказаного договору, через що 13.08.2009 р. відповідачу було направлено лист про дострокове повернення кредиту, який отримано 21.08.2009 р., про що свідчить власноручний підпис відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення, утім, умови договорів та письмові вимоги не виконані (станом на 07.04.2011 р. заборгованість складає 8 923,44 грн.) зазначене й стало приводом звернення до суду.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, та, дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Як було встановлено судом, між сторонами за цим позовом 03.06.2008 р. було укладено № 040-Р / 002448 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, та згідно п. 1.1 договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 і надав відповідну платіжну карту Visa Electron, що підтверджується копією розписки відповідача. Укладаючи договір (п. 4.6.2 договору-1) сторони за ним передбачили списання з вказаної картки сум комісійної винагороди згідно з тарифами, які додані до цього договору. 06.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії № 025/08-ФЛ/15, згідно якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії на картковий рахунок, передбачений договором-1 з розміром кредитного ліміту в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою процентів (п.2.1 Договору -2), та відповідач зобов'язався повністю повернути отримані кошти в строк до 05.04.2010 р. Утім, відповідачем належним чином не виконувалися умови вказаного договору, через що банком 13.08.2009 р. відповідачу було направлено лист про дострокове повернення кредиту, який був отриманий 21.08.2009 р., утім, заборгованість сплачена не була та її розмір станом на 07.04.2011 р. складає 8 923,44 грн., з яких: заборгованість за кредитом 6610 грн. 40 коп., заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом 0,00 грн., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту 2313,04 грн.

Розвязуючи спір щодо суми заборгованості, на переконання суду, розрахунок суми заборгованості зроблений з урахуванням досягнутих домовленостей сторін за кредитним договором, у тому числі щодо відповідальності за порушення зобовязань за договором, та, оскільки з боку відповідача було допущено також порушення умов договору, доводи позивача слушними.

Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 89, 23 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Керуючись ст. 11, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 209, 212, 214-215, 218, 224 та ст. 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредитдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит() заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 923, 44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит() судові витрати, повязані і сплатою судового збору в розмірі 89, 23 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України: рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя