Справа №22-ц-1868/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, який мотивувала тим, що 12 грудня 2006 року між нею та відповідачкою був укладений договір довічного утримання. Відповідно до вимог вказаного договору, як передбачено ст. 744 ЦК України, вона передала відповідачу у власність житловий будинок з надвірними будівлями вартістю 65600 грн. та земельну ділянку вартістю 2500 грн., розташовані в с.Заворичі по пров. Пляжний, № 5, що у Броварському районі Київської області. Набувач за договором взяла на себе зобов"язання довічно утримувати та доглядати за відчужувачем, чітко визначивши в договорі прийняті на себе зобов"язання перед нею. Як на підставу позову, послалася на те, що відповідач останнім часом ( з червня 2010 року) не виконує жодного пункту договору по догляду за нею, що стало небезпечним для її життя та здоров"я. За таких обставин вона змушена була залишити свій дім і пішла проживати до своєї сусідки, ОСОБА_5, розумовий розвиток якої відповідає її потребам у спілкуванні.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року позов залишено без задоволення.

01 жовтня 2010 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13 жовтня 2010 року апелянт померла. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 06 червня 2011 року до участі у справі було залучено як правонаступника померлої ОСОБА_3 ОСОБА_6.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, який повністю відповідає вимогам ст. 745 ЦК України.

Умовами договору, відповідно до ст. 744 ЦК України, було пердбачено, що позивач передала відповідачу у власність житловий будинок з надвірними будівлями вартістю 65600 грн. та земельну ділянку вартістю 2500 грн., розташовані в с.Заворичі по пров.Пляжний, № 5, що у Броварському районі Київської області. Набувач за договором взяла на себе зобов"язання довічно утримувати та доглядати за відчужувачем, чітко визначивши в договорі прийняті на себе зобов"язання перед позивачем.

Заявивши вимоги про розірвання договору довічного утримання, позивач та її представники ОСОБА_7, ОСОБА_5 посилалися на те, що спочатку відповідач сумлінно виконувала свої зобов"язання щодо догляду та утримання ОСОБА_3, а близько півроку, як пояснив представник позивача ОСОБА_7, відповідач фактично невиконує свої зобов"язання по договору. Навпаки, позивач постійно надавала відповідачу кошти на харчування, придбання для неї одягу, взуття, ліків. В той же час позивач не заперечувала, що відповідач зробила за власні кошти капітальний ремонт у будинку та передала після укладення договору 8000 доларів США, які позивач віддала своєму сину, щоб останній не претендував на частину будинку, який відповідно до умов договору довічного утримання був відчужений на користь відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на думку колегії суддів, правильно виходив з того, що позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не довела, що відповідач не виконувала умови договору довічного утримання, укладеного у грудні 2006 р. За весь час, з грудня 2006 р. по червень 2010 р., позивач не ставила питання про його розірвання чи про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов"язань за договором, і дійшов вірних висновків щодо недоведеності та необгрунтованості вимог та відсутності законних підстав для їх задоволення, оскільки зазначені в позові підстави для задоволення позовних вимог не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: М.В.Мережко

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_8