Справа № 2-78/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

при секретарі Комерзан Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, до суду з позовом до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за його сином право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини.

22 листопада 2009 року в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилася земельна ділянка площею 15,08 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084328 від 17 жовтня 2000 року.

Позивач вказує, що ні він, ні його мати ОСОБА_4 на спадщину, згідно чинного законодавства, не претендують, про що надали відповідні заяви, тому право успадкувати земельну ділянку після померлого має неповнолітній син позивача ОСОБА_2, який за рішенням Татарбунарського районного суду від 16 червня 2010 року прийняв частину спадку після смерті діда, а саме став власником будинку в с.Білолісся Татарбунарського району в порядку пятої черги спадкоємців по закону.

Позивач звернувся до нотаріальної контори в інтересах сина ОСОБА_5 з питання видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину, але йому було в цьому відмовлено в звязку з тим, що успадковуваній земельній ділянці не присвоєно кадастрового номеру, а також інформація по земельним ділянкам до автоматизованої системи державного земельного кадастру не вносилась, тому позивач вимушений звернутись до суду в інтересах неповнолітнього сина із вказаним позовом.

ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, однак надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Білоліської сільської ради до суду не зявився, голова сільської ради направив до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №205144 ОСОБА_3 помер 22 листопада 2009 року в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області (а.с.4).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084328 (а.с.8) ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 15,08 га на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу відділу Держкомзему у Татарбунарському районі Одеської області про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки(а.с.9), вартість земельної ділянки по Татарбунарському району з урахуванням коефіцієнта 3,022 загальною площею 15,08 га складає 169867,96 грн.

Копією листа №10-6695/09 від 21.07.2010 р. Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (а.с.12) підтверджується, що відповідно до даних автоматизованої системи державного земельного кадастру, ведення якої здійснюється згідно Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему України №174 від 02.07.2003 року, відсутні відомості щодо виникнення права власності на земельні ділянки, державні акти на які виготовлялися в період до 01.09.2003 р.

Із листа нотаріуса (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах його сина ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з ненаданням витягу про присвоєння кадастрових номерів щодо успадкованої земельної ділянки.

Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.06.2010 р. підтверджується, що за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок в с.Білолісся Татарбунарського району, який залишився після смерті його діда ОСОБА_3, що помер 22.11.2008 року (а.с.14-15).

Із копії свідоцтва про народження серії І-АВ №509185 (а.с.5) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1, 1971 р.

Копією свідоцтва про народження серії У-ЖД №392565 (а.с.6) підтверджується, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст.1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що за життя ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 15,08 га на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка була передана йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя у спадкодавця був відсутній кадастровий номер на вказану земельну ділянку, що позбавляє спадкоємця пятої черги ОСОБА_2, який є онуком померлого, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору. Крім того, судом встановлено, що інші спадкоємці попередніх черг, а саме позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_4, що є спадкоємцями першої черги, на спадок не претендують та відмовляються від спадщини на користь ОСОБА_2, про що надали відповідні заяви.

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_2 має бути визнано право власності на земельну ділянку площею 15,08 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084328 від 17 жовтня 2000 року, яка розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилася після смерті його дідуся ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 15,58-60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1265, 1268 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 15,08 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №084328 від 17 жовтня 2000 року, яка розташована на території Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилась після смерті ОСОБА_3, який помер 22 листопада 2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь