АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.

суддів Ляховської І.Є., Барильської А.П.,

при секретарі Бондарі Ю. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

В грудня 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн. у звязку з ушкодженням здоровя, завданого внаслідок професійного захворювання під час роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2010 позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., без утримання податків з фізичних осіб. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», яке є правонаступником ВАТ «Кривбасзалізрудком», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції помилково визначено, що правовідносини регулюються ст. 1167 ЦК України; розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності виваженості і справедливості; не проведено медико-соціальної експертизи для встановлення акту отримання такої шкоди; судом взяті до уваги докази, які не є належними та допустимими;; не була застосована позовна давність 3 місяці.

В запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час, з 1980 по 2010 роки, працював на підземних роботах у шкідливих умовах праці на підприємствах відповідача.

Висновком МСЕК від 19.05.2010 року йому було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що п. 19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання №12 від 05.05.2010 року встановлено, що винним у виникненні хронічного професійного захворювання позивача є адміністрація підприємств відповідача шахта «Гвардійська» в/о Кривбасруда, ВАТ «Кривбасзалізрудком», які порушили ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідачів є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 19.05.2010 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки у зазначеному Законі строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: