УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/3351/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (далі Банк) на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Банку про визнання дій незаконними, відновлення відсоткової ставки та зобовязання провести перерахунок за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому, посилаючись не протиправну зміну відповідачем в односторонньому порядку розміру відсоткової ставки по кредитному договору з 14.28% до 16.32% річних, просив визнати незаконними такі дії Банку та зобовязати відповідача відновити відсоткову ставну на рівні 14.28% річних на суму залишку заборгованості по кредиту та зробити перерахунок по кредитному договору № ZRZ0АА00000067 від 20.09.2007 року з наступним зарахуванням сплачених платежів в рахунок погашення кредитів.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2011 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів у справі та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволення позову. Апелянт зазначає, що суд не дав належної оцінки представленому ним в якості доказу реєстру відправки кореспонденції, у тому числі і листа-повідомлення на імя позивача про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором, та невірно витлумачив положення ч. 1 ст. 651 ЦК України, п. 2.3.1 кредитного договору та ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів.

Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що Банк не дотримався положень кредитного договору щодо належного повідомлення позивача про зміну відсоткової ставки за договором.

Проте, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Встановлено, що 20.09.2007 року між ОСОБА_2, як позичальником, та Банком було укладено кредитний договір за яким Банк надав позивачу на строк з 20.09.2007 року по 17.09.2010 року кредитні кошти у розмірі 8378.69 доларів США під 1.19% в місяць (14.28% річних) на суму залишку за кредитом (а.с.6-7). Згідно наказу голови правління Банку від 03.10.2008 року розмір відсотків за користуванням кредитом „Авто в кредит (саме такий договір було укладено з позивачем) було підвищено на 2.04% річних (а.с.20-22).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом. Пунктом 2.3.1 кредитного договору „Авто в кредит № ZRZ0АА00000067, укладеного між сторонами по справі, передбачене право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом за певних умов. При цьому Банк має надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом 7 календарних днів з дати, коли змінена відсоткова ставка набирає чинності.

Аналогічна вимога про повідомлення позичальника у 7 денний термін встановлена і ст. 11 Закону України „Про захист прав споживача, що діяла на час прийняття Банком рішення про збільшення відсоткової ставки.

З матеріалів справи (а.с.18, 19) вбачається, що повідомлення на імя позивача від 10.10.2008 року про збільшення з 01.11.2008 року відсоткової ставки за кредитним договором до 16.32% річних, було здане на поштове відділення 15.10.2008 року (а.с.18-на звороті), адреса позивача і у листі-повідомленні і у реєстрі зазначена правильно.

Безпідставними є також посилання позивача на положення ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність та ст. 1056-1 ЦК України в частині заборони банкам в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки, оскільки вказані норми закону набрали чинності з 09.01.2009 року, вони не скасовують і не помякшують цивільну відповідальність особи, а відтак, не мають зворотної дії в часі.

За таких обставин, коли при постановлені судом першої інстанції рішення у справі неправильно застосовані норми матеріального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням, у порядку ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2011 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді