БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-184/2011
провадження № 2/1007/184/2011
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення заборгованості та неустойки за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_3 із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 10 січня 2010 року до нього звернулася ОСОБА_5, повідомивши, що потребує негайної юридичної допомоги, так як щодо її сина ОСОБА_4 постановлено вирок Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, з яким вона не погоджується. Позивач погодився допомогти відповідачу, надрукував апеляції на вирок та склав Договір про зобовязання між стороною ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із залученням у договорі третьої особи ОСОБА_5 як поручителя. Даний договір підписаний 21 січня 2010 року в м. Бровари по провулку Піонерському №1.

Після підписання договору, відповідач взяла написані ОСОБА_3 апеляції та здала їх 22 січня 2010 року до канцелярії Олександрійського міськрайонного суду, які були прийняті суддею Петушковим С.А. Розгляд справи в апеляційному суді відбувся 22 червня 2010 року, за результатами розгляду якої було задоволено апеляції засудженого, скасовано вирок суду першої інстанції та направлено справу на новий розгляд; на протязі 6 місяців позивач постійно надавав відповідачам юридичні консультації, працював над збиранням доказів до апеляційного суду. Таким чином, позивач вважає, що виконав у повному обсязі умови договору, за виконану роботу ОСОБА_5 заплатила 3 000 грн., однак 2 000 грн. відмовилась платити.

Після неодноразових збільшень позовних вимог, позивач просив стягнути із ОСОБА_5 борг у розмірі 2 000 грн. та пеню за прострочення оплати згідно умов договору у розмірі 10 000 грн.

Крім того, за умовами договору сторони не мали права скасовувати довіреність видану на імя позивача протягом трьох років, у випадку скасування довіреності без його дозволу, особа, яка скасувала довіреність повинна сплатити неустойку у розмірі 20 000 грн. Оскільки ОСОБА_4 скасував довіреність достроково, позивач просить стягнути із ОСОБА_5 20 000 грн. неустойки за скасування довіреності.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі, а також уточнив позовні вимоги, де просив стягнути борг, пеню та неустойку солідарно із боржників.

Відповідач ОСОБА_5 проти доводів позову заперечувала та предявила зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним з тих підстав, що правочин, укладений між позивачем та відповідачами не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, так як, укладаючи даний договір, відповідачі думали, що ОСОБА_3 буде надавати адвокатські послуги та буде здійснювати захист ОСОБА_4 у кримінальній справі, однак, як зясувалось пізніше, позивач не є ні адвокатом і навіть не юрист, тому і не міг надавати адвокатські послуги.

Договір в частині відмови від скасування довіреності просила визнати нікчемним, оскільки згідно вимог ЦК України відмова від права на скасування довіреності є нікчемною. Крім того, предявила вимоги про стягнення 3000 грн., сплачених ОСОБА_3 по договору.

Відповідач ОСОБА_4, який утримується під вартою в Кіровоградському слідчому ізоляторі, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Третя особа ОСОБА_6 у вирішенні позову послався на розсуд суду.

ОСОБА_6 також допитувався у судовому засіданні за його згодою як свідок, який надав покази про те, що оспорюваний договір підписувався у нього вдома, фізичний чи психологічний тиск при підписанні договору на ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 ніким не чинився.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 18 січня 2010 року ОСОБА_4, згідно попередньо безкоштовно укладеного усного договору доручення між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_5, видав на імя зазначених осіб довіреність, посвідчену ОСОБА_7, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу. Вказана довіреність скасована 25.08.2010 року на підставі заяви ОСОБА_4 від 04.08.2010 року.

21 січня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено «Договір додаткової угоди до довіреності» строком на 5 років, підписаний також третьою особою поручителем ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 предявила зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання даного договору недійсним з тих підстав, що він не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Такі вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст. 202 ЦК України правочин є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Отже, завідома у момент вчинення правочину обєктивна неможливість настання правового результату не породжує у сторін тих чи інших прав та обовязків.

Умовами оспорюваного договору, який позивач називає договором про надання послуг, передбачено, що обовязки ОСОБА_3 полягають в наданні юридичних консультацій повязаних із веденням судової справи стосовно ДТП за участю ОСОБА_4 в частині цивільного позову ( абз. 7).

Укладаючи осопрюваний договір, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були впевнені, що ОСОБА_3 буде здійснювати захист прав і законних інтересів ОСОБА_4 у кримінальному процесі, як захисник. Однак, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не має свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та і взагалі не має юридичної освіти.

Так, за змістом ст. 44 КПК України захисником є особа, яка в порядку, встановленому законом, уповноважена здійснювати захист прав і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого та надання їм необхідної юридичної допомоги при провадженні у кримінальній справі. Як захисники допускаються особи, які мають свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в Україні та інші фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, умовами договору передбачаються настання правових наслідків у кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_4 (абз. 8, 9, 11, 12, 13), які абсолютно не залежать від дій ОСОБА_3, зокрема, у договорі не передбачено, які він має зробити для цього дії, в які строки та яким способом. Однак, за настання таких наслідків відповідачі повинні сплатити ОСОБА_3 певні кошти.

Доводи позивача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_8 не може оспорювати договір, так як не є стороною даного правочину є безпідставними та необґрунтованими. Так, згідно розяснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. ОСОБА_5 є поручителем за вищевказаним договором, тому вона є заінтересованою особою до даного договору, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З огляду на викладене вбачається, що оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому його слід визнати недійсним.

В абзаці №10 оспорюваного правочину передбачається умова про те, що не можна скасовувати довіреність, видану ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3, без письмового дозволу останнього. За недотримання умов даного пункту передбачається сплата неустойки ОСОБА_3 у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Отже, оспорюваний договір в частині відмови від скасування довіреності ( 10 абзац Договору ) є нікчемним.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави для стягнення із відповідачів боргу у розмірі 2000 грн. згідно умов договору, пені та неустойки.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення із ОСОБА_3 3 000 грн., сплачених згідно договору, задоволенню також не підлягають виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 кошти у розмірі 3000 грн., що підтверджується наданими ним розписками від 08 лютого 2010 року (1 000 грн.), 12 березня 2010 року (200 грн.), 01 березня 2010 року (400 грн.), 14 квітня 2010 року (400 грн.) та 17 червня 2010 року (1 000 грн.), у розписках зазначено підстави отримання таких коштів.

Разом з тим, умовами осопорюваного договору не визначено порядок та розмір оплати наданих юридичних консультацій, виконані роботи згідно розписок стосуються не лише цивільного позову у кримінальній справі, тому відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_5 сплачених нею коштів у розмірі 3 000 грн. в порядку ст. 216 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 215, 243, 249 ЦК України, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення заборгованості та неустойки за договором - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати Договір, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, поручитель ОСОБА_5, від 21 січня 2010 року недійсним, а пункт договору в частині відмови від скасування довіреності ( 10 абзац Договору ) нікчемним.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Петришин Н. М.