АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-791/11 Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

Суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Страхової групи «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11 053 грн. 97 коп. втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоровя, 2423 грн. 19 коп. витрат на лікування, 3000 грн. моральної шкоди, а всього 16 477 грн. 16 коп.

В позові до Страхової групи «ТАС» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 143 грн. 27 коп. судового збору.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2011 року, а позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Відповідно п. 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи , 15 серпня 2009 року о 08 год. 43 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом без державного номеру, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 коли остання переходила дорогу по пішохідному переходу.Внаслідок ДТП позивачці завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили розлад здоровя.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, стягнуто з останнього на користь ОСОБА_3 3135 грн. 38 коп. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

При винесенні рішення суд першої інстанції посилався на те, що позивачка на момент вчинення ДТП перебувала у відпустці по догляду за дитиною до Зх років.

Відповідно до наказу начальника Управління освіти Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 11.08.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 з 18.08. 2009 року зараховано на посаду вчителя математики Лубенської ЗОШ №1.

Внаслідок лікування після ДТП з 15.08.2009 року по 31.01.2010 року позивачка перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікування у звязку з чим не змогла приступити до роботи, а тому не отримувала заробітну платню.

Відповідно до ч. З ст. 1197 ЦК України до втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. Судом вірно зазначено, що до втраченого заробітку не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Згідно з тарифікацією заробітна плата ОСОБА_3 на посаді вчителя математики Лубенської ЗОШ за період з 18.08.2009 року по 31.01.2010 року за умови виконання нею своїх обовязків мала становити 11 053 грн. 97 коп.

З урахуванням викладеного суд вірно стягнув з ОСОБА_2 суму втраченого заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 червня 2010 року на користь позивачки стягнуто 10 000 моральної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тому колегія судді в приходить до висновку про скасування рішення районного суду в частині стягнення з відповідача 3 000 грн. моральної шкоди та закриття провадження.

Постановляючи рішення в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд помилково посилався на надані позивачкою чеки про витрачені кошти на лікування.

Вироком районного суду від 04.06.2010 року стягнуто з відповідача 3135 грн. 38 коп., тому витрати понесені ОСОБА_3 на лікування мають рахуватися після дня винесення вироку.

З доданих до матеріалів справи чеків вбачається, що сума понесених позивачкою витрат складає 1 790 грн. 91 коп. без врахування вже стягнутих коштів.

Тому колегія суддів приходить до висновку про зменшення суми матеріальної шкоди стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 2 432 грн. 19 коп. до 1 790 грн. 91 коп.

При цьому суд правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог до Страхової групи «ТАС».

Оскільки позивачка має право вирішувати з кого саме стягувати збитки, тому при подачі позову посилається на відшкодування матеріальної та моральної шкоди саме з особи, яка їх завдала.

Колегія суддів приймаючи до уваги викладене, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасуванню з закриттям провадження по справі, в частині стягнення матеріальної шкоди зміні. В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 січня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на лікування - змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування витрат на лікування з 2 432 грн. 19 коп. до

1 790 грн. 91 коп.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 3 000 грн. - скасувати, провадження в цій частині закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1