Справа № 2-239/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2011 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Порпленко Л.Є.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики,суд

встановив:

Позивач ОСОБА_1 предявив у суд даний позов і просить стягнути з відповідача борг в сумі 2000, 00 грн. посилаючись на те, що 26 травня 2006 року позичив останньому гроші, які той добровільно не повертає.

У суді позивач ОСОБА_1 свої вимоги та їх обґрунтування підтримав повністю доповнивши їх вимогами про стягнення з відповідача суми інфляційних збитків в розмірі 346,00 грн. і 3% річних в розмірі 109,64 грн.. В той же час пояснив суду, що зазначені кошти давав відповідачу для виконання робіт по придбанню та доставці лісу, той фактично був посередником. Сам договір позики не укладав, так як вважає,що така форма надання коштів і є позикою.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_3 вимоги позивача не визнали повністю посилаючись на те, що договір позики між сторонами на укладався, позивач дійсно давав йому кошти в сумі 2000,00 грн. для заготовки лісу, які він використав за призначенням. В трудових відносинах з позивачем не перебував.

Свідок ОСОБА_4 також підтвердив фактичні відносини, які були між сторонами. Стосовно договору позики йому нічого не відомо.

Суд,зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, згідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Ст.1047 даного Кодексу передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.ч.1 і 3 ст.626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.

Ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач в підтвердження своїх вимог, викладених в позовній заяві, надав суду в якості єдиного доказу світлокопію розписки від 26 травня 2006 року про отримання відповідачем у позивача коштів для роботи в сумі 2000,00 грн.,яку він вважає укладеним і невиконаним між сторонами договором позики.

Тобто, суд не встановив, що між позивачем і відповідачем існували зобовязання з позики коштів в сумі 2000,00 грн., так як договір позики не укладався. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення суми інфляційних збитків і 3% річних.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Оскільки позов не задовольняється, то суд не присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.1,10,27,31,57,58,59,60,61,79,88,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.626 ч.ч.1 і 3, 628 ч.1, 1046,1047 ЦК України, суд

вирішив :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, що з повним рішенням суду вони зможуть ознайомитися 20 травня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5