АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія 27 (1) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю : позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення банківського вкладу та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом

До Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк»), про повернення банківського вкладу та відшкодування шкоди.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції в сумі 12500грн.; три проценти річних в сумі 2000грн., а також недоотримані відсотки в сумі 4239.75 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач прийняв кошти в сумі 100000 грн. строком на 12 місяців. 13.10.2008 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору та повернення суми вкладу. Однак, суму банківського вкладу відповідач повернув позивачу у повному обсязі тільки 29.05.2009 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 12500 грн. індексу інфляції; 1873.97 грн. 3-х процентів річних від простроченої суми; 1815 грн. компенсації витрат на правову допомогу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. З ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 161.89 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 8.50 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Зокрема, суд не взяв до уваги неможливість виконання ПАТ КБ «Приватбанк» передбаченого Договором зобовязання про дострокове розірвання Договору та повернення коштів на вимогу відповідача, оскільки відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 постанови Правління Національного Банку України № 413 «Про окремі питання діяльності банків», банкам заборонено робити дострокове повернення депозитів, що підтверджено також і додатковим розясненням Національного банку України листом № 22-310/946-17250 від 06.12.2008 року. Крім того, суд безпідставно стягнув з відповідача 3% річних, оскільки Договором визначена інша відсоткова ставка, яка є вищою, ніж 3% та безпідставно стягнув з відповідача індекс інфляції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.10.2007 року між сторонами укладено договір «SAMDN9879», згідно п. 1 якого, позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти у сумі 100 000 грн. строком на 12 місяців, тобто, по 08.10.2008 року, включно, з відсотковою ставкою 14.5%.

Згідно п. 6 Договору, якщо у строк не пізніше дня закінчення строку вкладу, позивач не заявив відповідачу про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, згідно п.1 Договору. При продовженні строку вкладу розрахунок відсотків на кожний повний строк вкладу здійснюється за відсотковою ставкою, яка діє в Банку для депозитних вкладів, що продовжуються, даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу без укладання додаткових угод до даного договору. Відсотки та черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу.

13 жовтня 2008 року, тобто, після продовження строку дії договору, позивач звернувся з заявою до відповідача про розірвання Договору. 13.10.2008 року відповідачем було виплачено позивачу 15009.43грн. відсотків. Однак, у поверненні суми вкладу було відмовлено. Сума банківського вкладу у повному обсязі та відсотки по ньому повернута позивачу 29.05.2009 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачем прострочено виконання грошового зобовязання з жовтня 2008 року по травень 2009 року.

У звязку з чим суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача індекс інфляції в сумі 12500грн., та 3% річних в сумі 1873.97 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості виконання передбаченого Договором зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» про дострокове розірвання Договору та повернення коштів на вимогу відповідача, у звязку з забороною банкам Національним Банком України на підставі постанови Правління Національного Банку України № 413 «Про окремі питання діяльності банків», робити дострокове повернення депозитів, колегія суддів не може взяти до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», грошове зобовязання зобовязання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошового зобовязання боржника не зараховується неустойка ( пеня, штраф).

Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки ( пені) за порушення виконання зобовязання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобовязання, не є штрафними санкціями і на них не поширюється (дія мораторію), наявність чи відсутність вини відповідача у простроченні грошового зобовязання.

У звязку із чим, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача індексу інфляції, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув з відповідача 3% річних, оскільки Договором визначена інша відсоткова ставка, яка є вищою, ніж 3%, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи, Договором передбачені відсотки за користування коштами позивача. Три проценти річних судом стягнуті з відповідача за прострочення грошового зобовязання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_5