Справа № 2-535/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого -судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Конопльовій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Димитров справу за позовом ОСОБА_1, діючої від імені і в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом від імені і в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що загиблий ОСОБА_4 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було укладено 04.09.1993 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Восени 1995 року вони з ОСОБА_4 розірвали шлюб, з того ж часу з нього були стягнуті аліменти на користь сина в розмірі ? частини заробітку, але спільно вони проживали ще до 1998 року, і тільки у 1998 році припинили фактичні шлюбні відносини. ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська»в період року до ІНФОРМАЦІЯ_4 і працював гірничим робітником очисного забою. ІНФОРМАЦІЯ_4 у результаті нещасного випадку на ДП «ВК «Краснолиманська»ОСОБА_4 загинув під час виконання трудових обов'язків. Відповідно до акту про нещасний випадок від 29.07.2004 року, смерть ОСОБА_4 настала в результаті вибуху метано-повітряної суміші. Загибеллю ОСОБА_4 їхньому сину ОСОБА_3 спричинена моральна шкода, яка до теперішнього часу йому не відшкодована. На час загибелі батька сину було майже 10 років. Син вже добре розумів, що сталося з його батьком і важко переживав його смерть. Це був масовий смертельний випадок на підприємстві, ІНФОРМАЦІЯ_4 загинуло ще 35 чоловік. Тіло ОСОБА_4 одразу не знайшли, це відбулося лише на 17 день від аварії. Мати ОСОБА_4 декілька разів їздила до моргу на упізнання, проте тіла сина так і не знаходила. Упізнала вона його тіло тільки за фрагментами стегна, оскільки раніше він переніс травму стегна. Все це вона знає зі слів матері загиблого. Подробиці смерті батька від сина вона на той час приховувала, бо таке жахіття не для 10 річної дитини. Поховання ОСОБА_4 відбулося лише 05.08.2004 року, відбувалося воно у закритій труні. Син був присутній на похованні. Для нього це було також важке випробування. У батька з сином, незважаючи на їхнє розлучення збереглися дуже теплі стосунки. Батько приділяв йому достатньо уваги. Під час канікул часто забирав його до себе, оскільки в той час вона жила сама, працювала і самій би їй було важко виховувати сина. Також дуже тісні стосунки син підтримує і дотепер зі своєю бабусею по лінії батька - ОСОБА_6 Вона його дуже любить, бо він і схожий на батька, а крім того, в неї загинули обидва сина: старший в Афганістані, а молодший ОСОБА_4 в шахті. Загибель батька позначилася на психічно-емоційному стані сина. Він переніс стрес, від чого став більш замкнутим, іноді впадає в депресію, саме це зазначили і педагоги Української гімназії м. Димитрова, де син навчається у 10 класі. Моральну шкоду, яка була завдана сину ОСОБА_3 в результаті загибелі його батька ОСОБА_4 під час виконання трудових обов'язків вона оцінює в 70000 грн. Просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди сину ОСОБА_3 70000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить суд розглянути справу без представника ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»та зазначає, що позов не визнає, оскільки ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4., а на той період Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»обов'язок з відшкодування шкоди був покладений на ФСС. В теперішній час ні цим законом, ні Законом України «Про охорону праці»не покладений обов'язок по відшкодуванню шкоди на працедавця.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрові Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просить винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходились у шлюбі з 04.09.1993 р., який було зареєстровано Димитровським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 377 (а.с.5).

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1., позивач 09.01.2004 р. уклала шлюб з ОСОБА_7. та взяла у шлюбі прізвище ОСОБА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працював гірничим робітником очисного вибою 5 розряду. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 під час виконання трудових обов'язків загинув у шахті внаслідок вибуху метано-повітряної суміші, через який потерпілий був смертельно травмований, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, акту про нещасний випадок за формою Н-1 № 40 від 29.07.2004 року, поясненнями сторін (а.с. 7, 12-13).

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Тобто, даною нормою передбачено право дітей потерпілого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Отже, посилання представника відповідача на те, що страховик повинен відшкодовувати шкоду згідно із законодавством про страхування від нещасних випадків у даному спорі є таким, що не відповідає нормам цивільного законодавства.

До того ж на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 № 1105-ХIV на підставі Закону України від 23.02.2007 року № 717-V був покладений обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди лише стосовно застрахованих осіб, які потерпіли на виробництві.

Крім того, згідно ст.38 Гірничого Закону України, до основних обов'язків власника (керівника) гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої гірничим підприємством фізичним особам.

Суд вважає, що діями відповідача дитині ОСОБА_3, інтереси якого представляє позивач, спричинені моральні страждання, пов'язані із безповоротною втратою його близької та рідної людини - батька, відчуттям самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку, в результаті якого загинув ОСОБА_4, працюючи у шкідливих і небезпечних умовах праці на вугільному підприємстві.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України, до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов'язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров'я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Страждання неповнолітньої дитини позивача викликають певні зміни у її житті. Дитина втратила годувальника, через смерть батька дитина позбавилася належного піклування. Все це примушує сина загиблого докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та глибину душевних страждань, яких зазнає неповнолітній син загиблого з приводу втрати батька, позбавлення на все життя батьківського піклування, вік дитини на час загибелі батька та на даний час, його можливість усвідомлювати тяжку втрату, тяжкість вимушених змін у житті дитини, тривалість негативних наслідків. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає, що у відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітньому ОСОБА_3, на користь позивача має бути стягнуто 30000 грн.

В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн.

На підставі статей 23, 1168 Цивільного кодексу України, Гірничого закону України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, діючої від імені і в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі батька неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30000 (тридцять тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська»на користь держави судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. та на користь держаного бюджету м. Димитров витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя