Справа № 2-144/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до Лапшинської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Лапшинської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що по причині відсутності правовстановлюючих документів, вона як спадкоємиця за заповітом позбавлена можливості в позасудовий спосіб, в передбаченому законом порядку успадкувати спадщину, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 23 лютого 2010 року.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що будинковолодіння, яке знаходиться по вул.Л.Українки,4 в с.Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області належало трьом особам: 1/3 його частка належала ОСОБА_3 - батькові її бувшого чоловіка, 1/3 його частка належала ОСОБА_4 - матері бувшого чоловіка, а ще 1/3 його частка належала ОСОБА_2 - її бувшому чоловікові. 07 березня 2006 року померла мати чоловіка ОСОБА_4 і після її смерті її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_2, як єдині спадкоємці першої черги за законом, фактично успадкували її частку у будинковолодінні, оскільки постійно проживали разом із померлою та до 6-ти місяців після її смерті вступили в управління спадковим майном, заяв про відмову від спадщини не подавали. 06 серпня 2007 року помер батько чоловіка ОСОБА_3 і після його смерті його син ОСОБА_2 як єдиний спадкоємець першої черги за законом, фактично успадкував його частку у будинковолодінні, оскільки постійно проживав разом із померлим та до 6-ти місяців після його смерті вступив в управління спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав. 28 січня 2010 року у Лапшинській сільській раді ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповім все своє майно їй. 23 лютого 2010 року він помер і після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаного будинковолодіння. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, яка залишилась, оскільки в строк до шести місяців звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Фактично, перешкодою в реалізації її права на спадкування є те, що на спадкове майно немає документів, які б підтверджували право померлого чоловіка на таке майно, оскільки за життя він не отримав на нього свідоцтво про право на спадщину та відповідних правовстановлюючих документів, що й змусило її звернутися в суд.

Представник відповідача - Лапшинської сільської ради Бережанського району в судове засідання не з»явився, подав в адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що заперечень щодо даного позову не має, просить судове засідання проводити за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що за життя батькам бувшого чоловіка позивачки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало по 1/3 частці будинковолодіння, що знаходиться по вул.Л.Українки,4 в с.Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області, що підтверджується довідкою Лапшинської сільської ради Бережанського району № 745.

Із актового запису про смерть від 09.03.2006 року вбачається, що ОСОБА_4 (мати бувшого чоловіка позивачки) померла 07 березня 2006 року.

Її частку у будинковолодінні фактично успадкували її чоловік (батько бувшого чоловіка позивачки) ОСОБА_3 та син (бувший чоловік позивачки) ОСОБА_2, оскільки постійно проживали із померлою та до шести місяців після її смерті вступили в управління спадковим майном.

Той факт, що ОСОБА_2 являвся рідним сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується актовим записом про народження № 17 від 29.09.1946 року.

Із копії свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 045732 від 06.08.2007 року, виданого виконкомом Лапшинської сільської ради Бережанського району вбачається, що ОСОБА_3 помер 06 серпня 2007 року.

Його частку у будинковолодінні фактично успадкував його син (бувший чоловік позивачки) ОСОБА_2, оскільки постійно проживав із померлим та до шести місяців після його смерті вступив в управління спадковим майном.

За життя, тобто 28 січня 2010 року ОСОБА_2 в Лапшинській сільській раді склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачці ОСОБА_1, що підтверджується заповітом № 2 від 28.01.2010 року.

23 лютого 2010 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 101058 від 23.02.2010 року, виданим виконкомом Лапшинської сільської ради Бережанського району.

Позивачка фактично успадкувала спадкове майно, що залишилося після його смерті, оскільки в строк до шести місяців звернулася в Бережанську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою № 337 від 18.05.2010 року.

Крім цього, судом встановлено, що перешкодою в реалізації позивачкою її законних прав та інтересів, стала відсутність на ім'я померлого правовстановлюючих документів на вищезгадане будинковолодіння, яке є спадковим майном. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивачки можливо лише в судовому порядку.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадкове майно після померлого 23 лютого 2010 року колишнього чоловіка ОСОБА_2, яке складається із будинковолодіння, що знаходиться по вул.Л.Українки,5 в с.Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області, яким померлий правомірно володів за життя, а тому позовні вимоги позивачки слід задовольнити та визнати за нею право власності на дане спадкове майно.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1220, 1221, 1223, 1261, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею за заповітом, право на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Л.Українки,4 в с.Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області та залишилось після померлого 23 лютого 2010 року ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом 10 діб з моменту його проголошення.

Суддя В.І.Шміло