Справа № 1519/2-26/11
УХВАЛА

22 грудня 2011 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

головуючого : судді Граніна В.Л.

при секретарі : Лукянової В.І.

за участю : представника позивача адвоката ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди договору довічного утримання, укладеної 3 квітня 2009 року між відповідачкою та померлою ОСОБА_5 - недійсною, посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею померлої за заповітом, а спадкоємців за законом, що мають право на обовязкову долю не має. Оскільки, на думку ОСОБА_4 , саме психічні розлади здоров я ОСОБА_5, стали підставою для підписання померлою незаконної угоди, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні, що відбулося 4 грудня 2009 року представник позивача заявила клопотання по призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 4 грудня 2009 року по справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1, що попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст..384,385 КК України.

Суд задовольняючи клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, поставив експертам слідуючи питання , а саме: 1) в якому психічному стані знаходилася ОСОБА_5 під час підписання між нею та ОСОБА_2 договору довічного утримання; 2) чи могла ОСОБА_5 за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними.

У розпорядження експертів надавалися матеріали даної цивільної справи № 2-670 за 2009 рік, в якій знаходилися ксерокопії медичних документів відносно померлої , письмові пояснення свідків по справі. При проведенні експертизи експерти використовували оригінали медичних документів, які надійшли з госпіталю інвалідів ВВВ.

На підставі акту № 124 комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи від 05 березня 2010 року , проведеної Одеською обласною клінічною психіатричною лікарнею № 1 комісія лікарів судових експертів психіатрів, приходить до висновку, що актуальний психічний стан ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до часу посвідчення нею договору довічного утримання між нею та ОСОБА_2 визначало хронічний, стійкий, психічний розлад, у вигляді судинної деменції ( F .01), у звязку з чим ОСОБА_5 за своїм психічним станом, в зазначений час не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З мотивувальної частини акту № 124 комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи , вибачається , що комісія лікарів встановлювала факти шляхом судово-експертної ідентифікації матеріалів цивільної справи, медичної документації, судово-експертної психіатричної діагностики нозологічних форм захворювань, якими страждала ОСОБА_5 при житті, в тому числі до часу підписання нею правового акту 03.04.2009 року, із застосуванням вимог Міжнародного діагностичного стандарту класифікації хвороб 10-го перегляду, клас V „ психічні розлади та розлади поведінки.

17 травня 2010 року представник відповідачки надав до суду письмове клопотання про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи , яке за клопотанням відповідачки ОСОБА_2 розглядається судом після допиту в якості експерта лікаря доповідача Куваєва С.І., який входив до складу експертної комісії лікарів-психіатрів.

В своєму клопотанні представник відповідача вказує на порушення комісією лікарів вимог МКЗ-10 ( міжнародної класифікації захворювань) , а також критеріїв діагностики психічних розладів і розладів поведінки у дорослих, затверджених наказом № 271 МОЗ України від 27.10.2000 року, де зазначено, що для встановлення діагнозу судинної деменції необхідно: 1) визначення заниження памяті, підтверджене обєктивно , а саме : - описом психічного стану із обв,язковим проведенням проб на фіксацію нової інформації, обєму попередніх знань, виконанням звичайної діяльності; психометричних та нейропсихологічних тестів; обовязковим також є визначення ступеню зниження памяті ( легкий, середній, тяжкий); 2) визначення інтелектуального заниження, а саме : - описом в психічному статусі здатності до суджень, формування понять, аналізу, синтезу, рахунку, комбінаторним функціям, описом функцій мови та письма; проведенням психологічних тестів, насамперед тесту Векслера ; обовязковим є визначення ступеню інтелектуального дефекту ( легкій, помірний, тяжкий); 3) додаткові інтелектуальні дослідження : - КТ головного мозку - для обєктивного визначення атрофічного процесу; ЕЕГ дослідження для визначення характерних для деменції біоелектричних змін.

Таким чином у відповідачки та її представника первинний висновок судово-психіатричної експертизи викликає сумніви в його правильності, повязані з його недостатньою обґрунтованістю, а також з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи. Свої сумніви відповідачка та її представник обґрунтовують висновком( який був зроблений на підставі клопотання адвоката поза судового засідання) лікаря психіатра вищої категорії ОСОБА_6,, який указує, що він є судово-психіатричним експертом з досвідом роботи 16 років і який був допитаний судом як свідок. ОСОБА_6 стверджує, що є протиріччя між висновками експертів і їх кваліфікацією стану померлої ОСОБА_5 і наведеними в матеріалах справи і медичної документації відомостями, які є істотними, що могли вплинути і сприяти прийняттю помилкового рішення по справі, потребують повторного дослідження.

Згідно зі статтею 150 ч.2 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим, або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, повязані з його недостатньою обґрунтованістю, судом може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту( експертам).

Допитаний в якості свідка дільничій терапевт ОСОБА_7 пояснила суду, що спостерігаючи за ОСОБА_5 останні року, до її смерті, ніяких з її точки зору психічних порушень стану здоров,я у ОСОБА_5 не зауважувала.

. Допитаний в якості експерта лікар психіатр ОСОБА_8 показав суду, що входив до складу експертної комісії лікарів-психіатрів, що склали висновок по даній справі щодо дієздатності ОСОБА_5 в певний проміжок часу. Він був лікарем-доповідачем у складі комісії лікарів і в повному обсязі підтримує викладене у акті посмертної судово-психіатричної експертизи. Щодо підстав, зазначених у клопотанні представника відповідачки про призначення повторної судового-психіатричної експертизи, то на його думку вони безпідставні, тому що визначення та опис зазначених представником критеріїв захворювання можливе тільки, якщо експертне дослідження проводиться у відношенні живих людей. Щодо померлих осіб ці вимоги не поширюються.

Верховний суд України в своїй Постанові №8 від 30.05.1997 року „ Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах , зі змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998 року звертає увагу , що у випадках , коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, в тому числі комплексну , комісійну , додаткову чи повторну , суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти та обєктивності експертного дослідження. Жодний висновок не має для суду наперед встановленої сили, не повинна віддаватися перевага висновку лише тому , що вона проведена комісійно, повторно, експертом більш авторитетної установи, або таким, що має більший досвід роботи.

Посмертна судово-психіатрична експертиза призначається у цивільних справах для ретроспективної оцінки психічного стану особи на період вчинення нею різних правових актів. Традиційно такі експертизи належать для найбільш складних.

З цих підстав, суд вислухавши думки сторін по справі , вважає , що реалізація права осіб давати пояснення, заявляти клопотання про призначення експертизи, просити суд призначити повторну, комісійну або комплексну експертизу виступає проявом дії у цивільному процесі принципу змагальності, який передбачений ст.10 ЦПК України, тому по справі необхідно призначити по справі повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити іншій експертній установі, яка знаходиться в іншому місті.

Суд вважає за необхідне проведення експертизи доручити експертам Херсонської Обласної психіатричної лікарні, яка розтошована за адресою: 73488, м.Херсон, с.Степанівка, вул.Джона Говарда, буд.65. При цьому суд вважає важливим указати, що експертиза повинна бути проведена на підставі матеріалів судової справи і документів, які до неї додани, так як будь яких інших даних у суда немає і надати, розшуковувати чи роздруковавути їх не представляеться можливим, так як це буде порушенням цивільно-процессуального законодавства. Суд це підкреслює тому, що дана справа з 12.07.2010 року знаходилась в Українському науково-дослідному інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, ( 04080, м.Київ, вул..Фрунзе,103) і не була проведена, на думку суду, у зв,язку з тим, що експерти пропонували надати їм додаткові дакази, взяв фактично на себе функції суду.

Керуючись ст.ст. 144,150, 168 п.2, ст..202 ЦПК України ,-

У Х ВА Л И В :

Призначити у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання угоди договору довічного утримання, укладеної 03.04.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченої нотаріусом Одеського нотаріального округу ОСОБА_9 недійсною , повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання :

1. В якому психічному стані знаходилася ОСОБА_5 під час підписання нею договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, 03 квітня 2009 року у квартирі № 27 будинку № 13 корпус „А по вулиці Люстдорфська дорога в місті Одесі.

2.Чи могла ОСОБА_5 за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Херсонської Обласної психіатричної лікарні, яка розтошована за адресою: 73488, м.Херсон, с.Степанівка, вул.Джона Говарда, буд.65, попередивши їх про кримінальну відповідальність за статтями 384,385 КК України.

Експертизу провести на підставі матеріалів данної цивільної справи і доданих до неї медічних документів, без витребування у суду будь-яких інших додаткових матеріалів.

Оплату за проведення повторної експертизи покласти на відповідачку ОСОБА_2, розяснивши їй положення статті 146 ЦПК України про наслідки ухилення від проведення експертизи.

Провадження по справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена шляхом подання на протязі пяти днів апеляційної скарги , в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_10