АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 ( ІV ) суддя Пустовіт О.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Неклеси В.І.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №31», треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8,

представник відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №31» - ОСОБА_9,

третя особа ОСОБА_7,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди вказавши, що вона є власником 2-х кімнатної квартири №18 на 5 поверсі девятиповерхового будинку №4 на мкрн. Зарічному в м.Кривому Розі.

22.10.2009 року сталося затоплення її квартири внаслідок проведення робіт по встановленню лічильників гарячої та холодної води без відповідного дозволу в квартирі №22 власником квартири - ОСОБА_4, та слюсарів комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №31» (далі КП «ЖЕО №31») ОСОБА_5, ОСОБА_6

Посилаючись на зазначені обставини просила стягнути з відповідачів на її користь: матеріальні збитки у розмірі 4 262,12 грн., на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн., судові витрати , які складаються із: державне мито 59,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн, витрати на правову допомогу 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду та порушення норм процесуального права.

Висновок суду щодо відсутності вини відповідача ОСОБА_4 в затопленні квартири позивачки спростовується комісійним актом від 22.10.2009р., а в акті про опломбування лічильника, на який послався суд, відсутні відомості щодо правомірності встановлення лічильника.

Суд, встановивши вину відповідача КП «ЖЕО №31» в затопленні квартири позивачки, всупереч ч. 1 ст. 1172 ЦК не стягнув з нього завдану шкоду, а відмовив у задоволенні позову в звязку з тим, що позивачкою та її представником не доведено розмір заподіяних збитків та не заявлено клопотання про призначення експертизи. При цьому судом не взято до уваги, що призначення експертизи для встановлення вартості відновлювально-ремонтних робіт не відноситься до випадків обовязкового призначення експертиз передбачених ст. 145 ЦПК, а позивачкою надано на підтвердження позовних вимог комісійний акт, фотознімки та кошторис.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач КП «Житлово-експлуатаційна організація №31» просить рішення суду залишити без змін, як законне та обгрунтоване, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира №18 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі. Квартира № 22 в цьому ж будинку розташована над квартирою позивача та належить відповідачу ОСОБА_4

22 жовтня 2009 року квартира позивача була затоплена.

Згідно акту обстеження від 26.10.2009р., складеного майстром дільниці №41 КП «ЖЕО №31» м.Кривого Рогу за участю позивача та мешканця квартири №22 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі - ОСОБА_10, в результаті затоплення квартири №18 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі було пошкоджено стеля і стіни кухні, санвузла та коридору, у ванній кімнаті затоплено стелю (а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції, виходив з відсутності вини власника квартири №22 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі - ОСОБА_4 в спричиненні шкоди позивачеві, та, встановивши вину працівника КП «ЖЕО №31» - ОСОБА_5, який проводив роботи в квартирі відповідача ОСОБА_4 по встановленню та опломбуванню лічильником трубопроводу холодної води, виходив з того, що позивач, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав доказів щодо розміру спричиненої шкоди та не заявив клопотання про призначення експертизи.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Зокрема, дійшовши висновку про недостатність доказів на підтвердження розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, суд, на порушення норм ч.4 ст. 10 ЦПК України, не розяснив особам, які беруть участь у справі, їхні права та обовязки, зокрема про необхідність надання додаткових доказів чи надання висновку експерта, та не попередив про наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій і тим самим не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Виходячи зі змісту норм ст.ст. 57-66 ЦПК України, вина особи в завданні майнової та моральної шкоди може бути доведена будь-якими доказами.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2011р. задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи №08-11 від 29.09.2011 року вартість виконаних відновлювально-ремонтних робіт в квартирі №18 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі, у звязку з залиттям квартири, становить 5 846 грн. ( а.с. 142-155).

Вказаний висновок сторонами не спростовано.

Також, підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами проведення позивачем ремонтно-відновлювальних робіт, вартість яких остання визначила у розмірі 4 262,12 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з особи, винної в завданні шкоди майну позивача.

Вирішуючи питання щодо визначення особи, винної в завданні шкоди позивачеві, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, затоплення квартири позивача сталося в звязку з тим, що 22 жовтня 2009 року, при встановленні та опломбуванні лічильника на трубопроводі холодної води в квартирі №22 будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі слюсарем-сантехніком КП «ЖЕО №31» - ОСОБА_5, відбулося протікання води. Про встановлення лічильника складено акт №5 від 22.10.2009р. (а.с.40).

Згідно пояснювальної записки майстра дільниці №41 КП «ЖЕО №31», на території якої знаходиться будинок №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі, заявки від мешканця квартири №22 про встановлення лічильника холодної води до неї не надходило, наряд-завдання слюсарю ОСОБА_12 на виконання таких робіт нею не видавався (а.с. 164).

Згідно пояснень слюсаря-сантехніка КП «ЖЕО №31» - ОСОБА_5, 22.10.2009р. він проводив заміну відсікаючих кранів для встановлення лічильника холодної води в квартирі №22 будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі за проханням мешканців квартири. Після відрізання труби холодної води, слюсар-сантехнік КП «ЖЕО №31» - ОСОБА_6 здійснив подачу холодної води без попередження (а.с. 162).

Наказом №540 від 17.11.2009р. по КП «ЖЕО №31» слюсаря-сантехніка дільниці №41 ОСОБА_5 за порушення трудової дисципліни та правил трудового розпорядку притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно ст. 147 КЗПП України та винесено догану (а.с. 163).

Таким чином, при встановленні лічильника холодної води в квартирі відповідача, ОСОБА_5 діяв як приватна особа, а не як працівник КП «ЖЕО №31», а тому, враховуючи розяснення Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» в якій зазначено, що відповідальність юридичної особи за шкоду заподіяну її працівником настає лише у випадку, якщо така шкода заподіяна у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави, передбачені ст. 1172 ЦК України, для покладення обовязку по відшкодуванню шкоди на КП «ЖЕО №31» відсутні.

Відповідачем ОСОБА_4 ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження того, що ремонтні роботи проводились в установленому законом порядку за погодженням з КП «ЖЕО №31». Наданий акт №5 від 22.10.2009р. є лише фіксацією факту встановлення лічильника, та не може свідчити про попереднє погодження власника квартири ОСОБА_4 з комунальним підприємством про проведення робіт з установки лічильника холодної води.

Доводи ОСОБА_4 про його перебуванням за межами м.Кривого Рогу в момент затоплення, та відсутності, у звязку з цим, його вини в затопленні квартири позивача, не можуть бути підставою для звільнення від відшкодування завданої шкоди, оскільки судом встановлено, що залиття квартири позивача ОСОБА_2 сталося саме внаслідок протікання води в квартирі відповідача ОСОБА_4, що сторонами не заперечується.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що затоплення квартири №5 у будинку №4 на мкрн. 5-й Зарічний у м. Кривому Розі відбулося через неналежне виконання власником квартири №22 цього ж будинку ОСОБА_4 своїх обов`язків щодо належного утримання технічного стану сантехніки, а тому саме на нього покладено обов`язок по відшкодуванню спричинених збитків відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві, колегія суддів виходить із наведеного висновку експертизи, однак, керуючись ч.1 ст. 11 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4 262,12 грн., тобто в межах заявлених нею позовних вимог.

Також, на думку колегії суддів, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 не суперечить положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, колегія суддів враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок залиття квартири, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500, 00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч 1 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Тому, на думку колегії суддів, з відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які складаються з 89,25 грн. сплаченого позивачем судового збору, 240,00 грн. сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 800,00 грн. витрат за надання правової допомоги, що не перевищує граничного розміру компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою, встановленого Постановою КМУ від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», та 2 988,60 грн. сплачених позивачем за проведення експертизи, які, відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать до витрат пов`язаних з розглядом справи та підтверджені квитанціями (а.с. 21, 22, 23-24, 99-101, 141).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №31», треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 4 262,12 гривень та на відшкодування моральної шкоди 500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме: 89,25 грн. судового збору, 240 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 800,00 грн. витрат на правову допомогу, 2 988,60 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.