АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/351/11 Справа № 22ц-8160/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1Ю Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, виключення із членів правління садового товариства, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 ( теперішнє прізвище ОСОБА_2) звернулась до суду із позовом, в якому вказувала на те, що 18 липня 2007 року приблизно о 10 годині ОСОБА_4, перебуваючи на території садової ділянки № 76 садового товариства "Дружба" у м. Дніпродзержинську на грунті особистих неприязних стосунків із позивачкою під час словесного конфлікту, маючи за мету завдати позивачці фізичного болю, зі значною силою штовхнула останню у груди. Від поштовху позивачка впала із висоти власного зросту на металеву трубу і цегляну доріжку, вдарившись на них верхньою частиною грудної кліти+ни, в результаті чого їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з переломом верхньої третини грудини, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Із приводу отриманих тілесних ушкоджень позивачка із 02 до 16 вересня 2007 року перебувала на лікуванні, на яке затратила багато ліків. Крім того, вона придбавала продукти для харчування, необхідні для відновлення здоровя. Також внаслідок спричинених пошкоджень мало місце суттєве порушення нормальних життєвих зв'язків позивачки з оточуючими, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації власного способу життя, спричинило її душевні та моральні страждання. А тому вона просила виключити відповідачку із членів правління садового товариства, та стягнути із неї 6 472,52 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 60 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 42 гривні 88 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати у розмірі 170 гривень.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просила скасувати рішення суду першої інстанції, та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та не врахування обставин у справі та наданих доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 18 липня 2007 року приблизно о 10 годині ОСОБА_4, перебуваючи на території садової ділянки № 76 садового товариства "Дружба" у м. Дніпродзержинську на грунті особистих неприязних стосунків із позивачкою ОСОБА_3 під час словесного конфлікту, маючи за мету завдати ОСОБА_3 фізичного болю, зі значною силою штовхнула останню у груди, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити. Від поштовху ОСОБА_3 впала з висоти власного зросту на металеву трубу і цегляну доріжку, в результаті чого їй були завдані тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини з переломом верхньої третини грудини, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як такі, що викликали тривалий розлад здоров'я, більш ніж 21 день.

Вина ОСОБА_4 у завданні ОСОБА_3 необережного тілесного ушкодження середньої тяжкості підтверджується постановою Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2007 року, якою кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбачено ст. 128 КК України було припинено в силу акту амністії. Зазначена постанова набрала чинності у встановленому законом порядку. Тому суд обґрунтовано вважав таким, що не потребує доказування факт завдання відповідачкою позивачці середньої тяжкості тілесних ушкоджень із необережності, а заперечення проти позову відповідачки та її представника в частині відсутності вини відповідачки необґрунтованими.

Суд врахував надані позивачкою докази, а саме: виписки із історії хвороби (а.с. 34 т.1), копії медичної картки (а.с.12-16 т.1), виписного епікризу (а.с. 33 т.2), висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи (а.с.21-22 т.1), а також довідки головного лікаря 9-ї міської лікарні м. Дніпродзержинська (а.с.51 т.1). Із цих доказів вбачається, що позивачку було госпіталізовано до вказаної лікарні із 02.08.2007 року до 16.08.2007 року з діагнозом не госпітальна посттравматична лівобічна пневмонія 3 гр. ЛНО; перелом верхньої третини грудини зі зміщенням; остеохондроз грудного відділу хребта. В анамнезі висновку (а.с.21-22 т.1) зазначено, що позивачкою травму отримано 18.07.2007 року о 10 годині на садовій ділянці, коли її сусідка штовхнула справа у плече і вона впала, вдарилась грудною клітиною об трубу та цеглини. Згідно довідки головного лікаря позивачці було призначено лікування наступними лікувальними препаратами : амоксіклав 21 флакон, фізрозчин 1 флакон, шприци 20, 0 № 22, фромілід уно 8 табл., лазолван 42 табл.; лікар-невропатолог 07.08.2007 року порадила кальцієву дієту без посилань на конкретні продукти харчування (а.с.51 т.1).

Надані позивачкою до суду квитанції про понесені витрати на лікування та придбання продуктів харчування, які на її твердження їй необхідно було вживати у звязку із отриманою травмою (а.с. 37-77 т.2), суд оцінив критично, оскільки переважна більшість цих квитанцій та чеків не відносяться до періоду проходження лікування позивачкою, не містять назв призначених їй для лікування лікарських засобів ( довідка головного лікаря а.с.51 т. 1) або дієтичних продуктів, лише на аркуші справи 38 т.1 знаходиться квитанція датована 09.08.2007 року про придбання ліків "амоксиклав" вартістю 21 грн. 20 коп., яку суд прийняв у якості доказу. Також суд прийняв як докази квитанції про оплату позивачкою за проведення судово-медичної експертизи, на що нею в цілому витрачено 21 грн. 68 коп. (а.с.36 т.1). Надані позивачкою чеки на придбання продуктів харчування на переконання суду неможливо віднести до доказів на підтвердження витрат, викликаних необхідністю посиленого або дієтичного харчування, оскільки з довідки головного лікаря ( а.с.51 т.1) вбачається, що позивачці пропонувалась кальцієва дієта без посилань на конкретні продукти харчування. Крім того, період придбання продуктів згідно чеків не відноситься до часу проходження нею курсу лікування, а тому і відсутній причинно-наслідковий звязок між їх придбанням та вживанням і лікувальними заходами від отриманої травми.

Також суд не прийняв ксерокопію довідки виданої лікарем Коваль 4-ї міської лікарні від 10.08.2010 року та перелік продуктів харчування за підписом того ж лікаря теж датований 10.08.2010 року, у якому не вказано про призначення їх конкретному пацієнту, тобто позивачці ОСОБА_3 (а.с.51, 52 т.1). Тому суд вважав необхідним стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 42 грн. 88 коп., посилаючись на вимоги ст. ст. 57, 58,62,64 ЦПК України, ст.ст.1166,1195 ЦК України.

Також суд вважав підтвердженим факт завдання позивачці фізичного болю та страждань, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням здоров'я внаслідок її травмування з вини відповідачки. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд врахував обставини, за яких було завдано ушкодження здоров'я позивачці, необережність як форму вини відповідачки, той факт, що обидві сторони у справі є непрацездатними особами пенсійного віку, із позивачкою проживає її непрацездатна доросла донька ОСОБА_5, яка є інвалідом дитинства, тому госпіталізація позивачки негативно вплинула і на її звичний спосіб життя. У звязку із викладеним суд вважав, що мало місце суттєве порушення нормальних життєвих зв'язків позивачки з оточуючими, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації власного способу життя, тому суд частково задовольнив позов у цій частині і стягнув із відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

В задоволенні позовних вимог щодо виключення відповідачки із членів правління садового товариства "Дружба" суд обґрунтовано відмовив, оскільки зазначене товариство здійснює свою діяльність на засадах самостійності, формує колегіальні органи, такі як правління, на власний розсуд, і втручання в діяльність товариства із приводу включення або виключення певних членів його правління до компетенції суду не відноситься. Згідно зі статутом товариства рішення про виключення будь-кого з членів товариства провадиться за рішенням загальних зборів, правління товариства обирається загальними зборами (конференцією) .

Із врахуванням цих обставин та вимог ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягнув судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог,

Але із висновками суду в частині стягнення грошової суми на відшкодування матеріальної шкоди частково погодитись не можна, оскільки судом не враховані всі докази про понесені в період лікування затрати на придбання ліків. Так в матеріалах справи наявні квитанції про придбання позивачкою медикаментів в період лікування квитанції на суму 7,36 гривень; 5,7 гривень; 94,16 гривень; 0,35 гривень (т.2 а.с.38), 1,75 гривень (т.2 а.с.45).

Вказані витрати становлять загальну суму 109 гривень 32 копійки, а тому їх необхідно стягнути додатково із відповідачки на відшкодування матеріальної шкоди, скасувавши в цій частині рішення суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про понесені нею витрати на лікування у більших розмірах, то вони є безпідставними.

Відповідно до інших квитанцій та чеків, які надані позивачкою, вбачається що вони видані у тривалий проміжок часу жовтень 2007 року - 2010 рік. Але за цей період позивачкою не надано доказів про те, що їй призначались такі ліки. Крім того, більша частина чеків та квитанцій має виправлення і позначення цифр не касовим апаратом, а рукописним текстом, чого не заперечувала і позивачка. За таких обставин ці докази не можна вважати належними та достовірними.

Також безпідставними є вимоги про стягнення витрат за придбані продукти харчування у звязку із кальцієвою дієтою, яка була їй рекомендована, оскільки квитанції та чеки, які надані позивачкою, видані у тривалий проміжок часу жовтень 2007 року - 2010 рік. Але за цей період позивачкою не надано доказів про те, що їй призначалось саме посилене харчування, як передбачено ст.1195 ЦК України. Також частина чеків та квитанцій має виправлення і позначення цифр не касовим апаратом, а рукописним текстом, чого не заперечувала і позивачка

Також не можуть бути задоволені вимоги про стягнення витрат позивачки на оплату судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи при апеляційному розгляді справи, оскільки вони не передбачені законом.

Вимоги про виключення відповідачки із членів правління садового товариства не підвідомчі суду.

В звязку із чим в іншій частині апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Оскільки рішення суду необхідно скасувати в частині відмови у стягненні частини витрат на лікування, то відповідно до вимог ст..309 ЦПК України в цій частині необхідно постановити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307,309, 316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути додатково на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_4 109 гривень 32 копійки на відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: