Справа № 22-ц-1002/11 Головуючий у І інстанції Волчко
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 40 04.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Іванової І.В.,

при секретарі: Вішик О.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Київської області, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила :

у травні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона разом з відповідачем ОСОБА_3 є з 2001 року засновниками ТОВ «Ангел-2001». Проте, на будівництво та благоустрій автостоянки, вона сплачувала лише свої власні кошти. З січня 2005 року на стоянці зявилися ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які постійно перебували у приміщенні контрольно-пропускного пункту автостоянки, власником якої є ТОВ «Ангел-2001» та у присутності охоронців автостоянки, самовільно, не маючи жодних правових підстав, збирали грошові платежі від автовласників, зібрані грошові кошти до каси не здавали, вони постійно чинили незаконні дії у вигляді привласнення коштів.

У кінці 2006 року відповідач розіслав власникам автомобілів, які уклали договори про зберігання на автостоянці, яка належить ТОВ «Ангел-2001» листи наступного змісту: « Шановний власник автомобіля довожу до Вашого відома, що проти колишнього директора ТОВ «ОСОБА_4 -2001» ОСОБА_2 порушено кримінальну справу №02-67-08 , за ст. 191 ч.5 (привласнення майна, заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем організованою групою); ст. 364 ч.2 (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки), ст. 366 ч.2 (службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки), ст. 384 ч.1 (невиконання судового рішення) та предявлено звинувачення; також предявлено звинувачення її співучаснику ОСОБА_5. Якщо ви сплачували кошти ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Вам необхідно звернутися до слідчого управління РУ ГУ МВС України м. Києва. Так як грошові кошти до каси підприємства за період з 2002 по 2005 рік не надходили. У звязку з ліквідацією підприємства «ОСОБА_4 - 2001» Вам необхідно звільнити автостоянку в найближчий час». З повагою засновник ТОВ «Ангел-2001» ОСОБА_3.

В ході розгляду справи, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила визнати дії відповідача такими, що порочать її честь, гідність та ділову репутацію, та зобовязати його написати та надіслати кожному автовласнику, який заключив договір зберігання на автостоянці, лист зі спростуванням, зазначеної інформації, яка була ним розповсюджена серед автовласників та стягнути з відповідача на її користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в якому посилався на те, що строк повноважень ОСОБА_2 на посаді директора відповідно до Статуту ТОВ «Ангел-2001» скінчився через один рік після обрання, тобто 05.09.2002 року. Не дивлячись на цю обставину ОСОБА_2 як директор підприємства укладала договори з фізичними особами. Він вважає, що листи направлені на адресу клієнтів від його імені направлені самою ОСОБА_2 з метою виклику проти нього хвилі негативних емоцій та дій з боку клієнтів автостоянки та трудового колективу товариства.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2010 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2001 року було створено ТОВ «Ангел-2001», засновниками якого стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На адресу клієнтів автостоянки, що належить ТОВ «Ангел-2001» надіслано листи наступного змісту: «Шановний власник автомобіля довожу до Вашого відома, що проти колишнього директора ТОВ «ОСОБА_4 -2001» ОСОБА_2 порушено кримінальну справу №02-67-08 ,за ст.191 ч.5 ( привласнення майна, заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем організованою групою); ст.364 ч.2 (зловживання владою або службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки), ст.366 ч.2 (службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки), ст.384 ч.1 ( невиконання судового рішення) та предявлено звинувачення; також пред'явлено звинувачення її співучаснику ОСОБА_5. Якщо ви сплачували кошти ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Вам необхідно звернутися до слідчого управління РУ ГУ МВС України м. Києва. Так як грошові кошти до каси підприємства за період з 2002 по 2005 рік не надходили. У звязку з ліквідацією підприємства «ОСОБА_4 - 2001» Вам необхідно звільнити автостоянку в найближчий час». З повагою засновник ТОВ «Ангел-2001» ОСОБА_3.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, виходив з того, що останні є недоведеними в силу ст. 60 ЦПК України, оскільки позивачкою не надано безспірних доказів, щодо поширення саме ОСОБА_3 інформації відносно ОСОБА_2 у листах адресованих клієнтам автостоянки належної ТОВ «Ангел-2001».

Статтями 28,32 Конституції України гарантується кожному право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності і честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.

Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Відповідно до п. 18 зазначеної вище постанови: згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, позивачка не довела, що адресовані клієнтам автостоянки листи написані саме відповідачем ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, позивачка стверджує, що суд першої інстанції проігнорував її клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи дійсності підпису ОСОБА_3 на розповсюджених листах, позбавивши її права на пред»явлення доказів на підтвердження своїх вимог.

Проте, дане клопотання судом першої інстанції було відхилено у звязку з його передчасністю, чого позивачка в апеляційній скарзі не заперечує.

Звернутися з даним клопотанням вдруге суд першої інстанції не позбавляв цього права позивачку, однак остання ним не скористалася.

Суд першої інстанції правомірно визнав покази свідків не допустимими доказами, оскільки вони були встановленими фактами рішенням суду, яке скасоване, тому не мають ніякого правового значення.

Виходячи з матеріалів справи, зокрема з доводів позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2, остання крім власних пояснень не надала суду належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Крім того, позивачка як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі висуває вимогу про відшкодування їй 30000 грн. моральної шкоди, заподіяної діями позивачки, обґрунтовуючи її приниженням перед клієнтами автостоянки, порушення нормальних життєвих звязків, завданням душевних переживань.

Але, суд першої інстанції правильно визначив, що дані вимоги є похідними від первісних, тому не підлягають задоволенню.

Виходячи з вище викладеного, твердження апелянта є безпідставними та необґрунтованими, оскільки судом обєктивно, повно та всебічно досліджені всі обставини справи, оцінені доводи сторін у відповідності до вимог чинного законодавства.

Посилання позивачки на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді