АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1341/11 Головуючий у 1-й інстанції Жилка О.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі :

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - АНТОНОВА В.М.,ЧІЧІЛЯ В.А.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянув провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до моторвагонного депо Полтава Південної залізниці за участю третьої особи первинної профспілкової організації локомотивного депо Полтава Вільної профспілки машиністів України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2011 року у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи і порушення місцевим судом норм процесуального права.

Виходячи з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

На підставі ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як убачається із ч.7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Місцевим судом вірно встановлено, що до 18.08.10 року ОСОБА_2 працював на посаді машиніста дизель поїзда в Моторвагонному депо Полтава Південної залізниці.

Також судом першої інстанції встановлено і сторонами не заперечувалось, що 24.05.10 року позивач перед виходом на роботу від проходження обовязкового передрейсового медичного огляду ухилився, близько 9-45 залишив робоче місце та до кінця робочого часу був відсутній на роботі.

Крім того, згідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України,сторонами у справі можуть бути фізичні і юридичні особи а також держава.

Як убачається із відповідного Положення (а.с.80) моторвагонне депо Полтава Південної залізниці не є юридичною особою, а належною стороною у справі повинно бути Статутне територіально-галузеве обєднання Південна залізниця.

Інтереси позивача у справі із самого початку представляв професійний адвокат (а.с.6).

Між тим, клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, оскільки позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, до суду не надходило.

Відповідно до закріпленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст. 33 ЦПК України, залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Встановивши, що позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд, за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у позові до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права на звернення до суду із самостійним позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом.

З урахуванням викладеного місцевим судом дана належна оцінка доказам у справі, а висновок суду про безпідставність позову відповідає як матеріалам справи так і вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на виправлення у листку непрацездатності дати звільнення від роботи є несуттєвими оскільки лікарняний видано лише 25.05.10 року ( на наступний після прогулу день) та не впливає на фактичні обставини вчинення прогулу.

Твердження апелянта про неправомірність звільнення за наявності рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору не ґрунтується на законі, оскільки, з огляду на ч.7 ст. 43 КЗпП України, таке рішення повинно бути обґрунтованим.

Відмовляючи у наданні згоди на розірвання трудового договору (а.с. 29-30) профспілковий орган виходив із самого факту звернення позивача на прийом у лікарню, що підтверджено документально.

За змістом п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України під прогулом розуміється неявка на роботу без поважних причин, в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

Як убачається із справи, ОСОБА_2 звернувся на прийом до лікаря залізничної лікарні 24.05.10 року лише о 16-20 (а.с.93).

Про обставини і час отримання травми відомо лише із пояснень позивача, який кожен раз зазначає інший час отримання травми.

На оперативній нараді (а.с.118,120) позивач пояснював, що травму отримав на роботі із 7:00 до 7:30, у особистих письмових поясненнях від зазначення часу ухилився (а.с.141-143). У апеляційній скарзі час отримання зазначив як 9:45 (а.с.194).

Проте, наведене не пояснює, чому позивач перед початком роботи ухилився від обовязкового передрейсового медичного огляду, передбаченого п. 3.4 Інструкції локомотивній бригаді (а.с.151), чому згідно до «Порядку розслідування та порядку повідомлення про нещасні випадки …» (а.с.146), що діє на підприємстві, негайно не повідомив керівника, який був зобовязаний невідкладно організувати надання медичної допомоги та доповісти власникові.

Також наведене не пояснює яка була необхідність звертатися до віддаленого травмпункту 1-ї міської лікарні за наявності своєї залізничної лікарні, чому позивач спочатку невнятно спілкувався по мобільному телефону, а потім перестав узагалі перестав відповідати, чому у подальшому за нього телефонувала дружина (а.с.126-133).

Системний аналіз зазначених фактів дає підстави для висновку, що травма отримана позивачем під час скоєння прогулу 24.05.10 року із 9:45 по 16:20 год.

З урахуванням викладеного відмова у наданні згоди на розірвання трудового договору профспілкового органу є явно необґрунтованою.

Решта доводів представника апелянта є несуттєвими і не спростовує висновку місцевого суду.

Оскільки у справі не приймав участь належний відповідач СТГО «Південна залізниця», підстави для задоволення апеляційної скарги також відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом згідно:

Суддя С.Ю. МАРТЄВ