Справа № 2-124/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2011 р. м. Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом В`єнцлав ( д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 до Саранчуківської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства Галичина, що знаходиться в селі Саранчуки Бережанського району, і хоч згідно закону вона є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного майна, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Саранчуківської сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги В`єнцлав Н.І. підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивачки помер до прийняття нового Цивільного Кодексу України, тобто до 1 січня 2004 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_2 працював в колгоспі ім. Леніна (який був перейменований у с/сГаличина), і йому належить майновий пай с/с Галичина в розмірі 8545грн., що становить 0, 48 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Цей факт підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом (майновим сертифікатом) про право власності на майновий пай серії ТР-1 № 007057, виданим

Саранчуківською сільською радою Бережанського району на імя батька позивачки ОСОБА_2.

? Із свідоцтва про смерть видно, що батько позивачки ОСОБА_2 помер 10 червня 1999 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, грошових заощаджень та земельного і майнового паю. І хоч спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном та склав заповіт, однак не все спадкове майно було охоплено заповітом, а тому саме позивачка, як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом майнового паю с/с Галичина , що залишився після смерті її батька.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона на день відкриття спадщини проживала з батьком однією сім»єю, а після його смерті і далі залишилася проживати у цьому ж будинковолодінні, тобто вона прийняла спадщину, але через відсутність на день відкриття спадщини правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю майнового паю, не могла переоформити його на себе.

Даний факт підтверджується довідкою Літятинської сільської ради за

№ 412 від 1 грудня 2010 року, а також повідомленням Бережанської державної нотаріальної

контори за № 67/02-14 від 1 лютого 2011 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка, як спадкоємець першої черги, спадкового майна, що залишилося після смерті її батька, фактично прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю майнового паю, не мала можливості переоформити це спадкове майно на своє імя, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР,-

В И Р І Ш И В :

Позов В`єнцлав ОСОБА_3 задоволити.

? Визнати за В`єнцлав ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 10 червня 1999 року, у вигляді майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства Галичина в розмірі 8545 ( вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн., що становить 0,48 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) серії ТР-1 № 007057, виданого Саранчуківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_1