Справа №22-ц-3043/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Мельник
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Суханової Є.М. ,

суддів: Мельника Я.С., Данілова О.М.,

при секретарі Ходаковській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду від 10 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, відділу земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та з подальшим його уточненням просив зобов'язати відповідачку перенести належний їй цегляний паркан, що розташований на присадибній земельній ділянці при будинку на відстань 0,5 метри від належного йому господарського блоку, який позначений на плані під літерами "Н" та "М" та мають спільну довжину 11,45 метри та розташовані на лінії літер "А" та "И" на плані технічного паспорту.

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом та просила визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія І-КВ № 022454, площею 0,1288 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 с. П.П.Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, виданий 02.03.2002 року на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 10 лютого 2011 року в позові та зустрічному позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови в задовленні його позовних вимог та прийняти нове, яким їх задовольнити повністю посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 являється власником 2/5 житлового АДРЕСА_2 по вулиці Чкалова в селі ОСОБА_4 Києво -Святошинського району Київської області відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, власником 3/5 частини жилого АДРЕСА_3 являється відповідачка..

Рішенням виконкому ОСОБА_5 сільської ради - було надано ОСОБА_3 в постійне користування для обслуговування її частини будинку та господарських будівель земельну ділянку площею 0,20 га та земельну ділянку площею 0,02 га в тимчасове користування під город по вул. Чкалова 70; ОСОБА_2 в постійне користування для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,14 га, а земельну ділянку площею 0,019 га - в тимчасове користування під город. Відповідно до цього рішення земельну ділянку розділили між співвласниками за їхнім погодженням 24.06 1999 року.

06 вересня 2010 року комісією по землекористуванню при виконавчому комітеті Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради був складений акт обстеження земельної ділянки громадянина ОСОБА_2, яким встановлено, що ширина земельної ділянки від А до Б повинна становити 13,02 м, а фактично становить 12,50 м, що на 0,52 м. менше, ніж по плану, а також що господарський блок знаходиться на відстані 0,14 м від межі земельної ділянки ОСОБА_3, а повинна становити 0,5 м.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги висновки цього акту, оскільки з нього не можна зробити висновок про накладення частини земельної ділянки відповідача з земельною ділянкою позивача, а також розмір та площу накладення.

За таких обставин, районний суд обґрунтовано відмовив в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача перенести належний їй цегляний паркан, на відстань 0,5 метри від належного йому господарського блоку, оскільки ним не було надано суду доказів, які б підтверджували факт порушення його прав зі сторони ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту розподілу від 24.06.1999 року, погодженого між співвласниками будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2, земельну ділянку розділили між співвласниками, за їх погодженням, що стверджено особистими підписами, згідно цього акту визначена площа кожної земельної ділянки.

Рішенням виконкому ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів від 30 листопада 1999 року № 471 /21 позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку та видано Державний акт на право приватної власності на ділянку в с ОСОБА_4 по вул. Чкалова, 70 Розміри, площа та межі земельної ділянки зазначеної в цьому Державному акті на право власності на земельну ділянку, співпадають з розмірами та межами земельної ділянки, якими сторони фактично користуються на даний час, що підтверджується довідкою сільського голови № 148 від 04.02.11 року.

30.08.2000 року було надано відповідачкою дозвіл позивачу для будівництва господарського блоку на відстані 0,5 м від межі їх земельних ділянок. Дозвіл, за підписами архітектора села ОСОБА_7 та головного архітектора Києво-Святошинського району ОСОБА_8 , чітко визначав місцезнаходження майбутнього господарського блоку - 0,5 м від межі ділянок.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не наведено суду достатніх підстав для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку на імя позивача, та доказів порушення її прав виданням зазначеного Державного акту на право власності на земельну ділянку на його імя.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на висновки акту обстеження його земельної ділянки від 06 вересня 2010 року не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з цього акту не вбачається, що саме відповідачем порушено межі земельної ділянки позивача.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду та впливали на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду від 10 лютого 2011 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: