Справа № 22-ц-796/ 2011 р. Головуючий 1 інст.: Аркатова К.В.
Категорія: «спори, що виникають Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року

по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії - Харківського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13494,73 євро, що за курсом Національного банку України на дату предявлення позову становить 140210 грн. 24 коп., а також судові витрати в сумі 1652 грн. 10 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що між ВАТ «Ощадбанк»та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 463 від 20.03.2006 року. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 17853 євро для оплати автомобілів марки », модель Lanos TF69Y, на строк 82 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25.01.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконував, в звязку з чим у ВАТ «Ощадбанк»виникло право достроково стягнути кредит, суму нарахованих процентів та пені.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 20.03.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України»та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 463 ( надалі Договір) , відповідно до умов якого відповідач отримав від банку кредит в розмірі 17853 євро на строк 82 місяці з терміном остаточного погашення не пізніше 25.01.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних. Станом на 27.01.2009 року заборгованість за Договором складає 1180,88 євро, що складається з заборгованості по кредиту у розмірі 589,43 євро, по простроченим відсоткам у розмірі 243,92 грн., поточного платежу у розмірі 321,07 євро та пені у розмірі 26,46 євро.

Задовольняючи позов Банку, суд правильно керувався ст. 611, 1054 ЦК України та обґрунтовано виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за Договором у позивача виникло право стягнення з відповідача суми кредиту, відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязань в загальній сумі 13494,73 євро, що еквівалентно 140210 грн. 24 коп.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для дострокового припинення, розірвання чи зміни Договору не є суттєвими.

Відповідно до пунктів 3.2.3, 3.3.6. Договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Судова колегія вважає, що за своєю природою та наслідками зазначене право банку не є односторонньою відмовою Банку від зобовязання за Договором, оскільки Банк своє зобовязання перед ОСОБА_4 повністю виконав та скористався встановленим договором правом достроково вимагати від ОСОБА_4 повернення всієї суми боргу. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України така вимога Банку є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це один із засобів цивільно - правової відповідальності боржника.

Не є суттєвими і посилання апелянта на відсутність з боку ВАТ «Ощадбанк»відповіді на його неодноразові звернення з приводу реструктуризації заборгованості, оскільки вказані обставини не впливають на право кредитора звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 627, 651 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, його зміна допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Чинним законодавством України та умовами кредитного договору не передбачено обовязку ВАТ «Ощадбанк»приймати (акцептувати) пропозиції позичальника щодо внесення змін до кредитного договору.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини, що мають значення для справи, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: