РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ. Справа №2-0-31/11.

м.Радомишль. 17 лютого 2011 року.

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицького І.М., при секретарі Пузійчук І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння житловим будинком як власним, при заінтересованій особі- виконкомі Раковицької с/ради, -

ВСТАНОВИВ: ^

Заявник, посилаючись на те, що його дядько будучи членом колгоспу при житті побудував жилий будинок за №19 з господарськими будівлями, що розташований по вул.Красна Колона в с.Негребівка Радомишльського району, яким володів як власним. Також зазначив, що дядько помер,хоча перед смертю склав заповіт на його користь, на даний час виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотарі¬альній конторі йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, тобто право власності померлий дядько в БТІ не зареєстрував, іншим чином ніж шляхом звернення до суду йому спадкові права не набути, тому і просить суд встановити факт володіння його померлим дядьком жилим будинком як власним та встановити факт його власності на зазначене житло.

В судовому засіданні заявник з"явився, заявлені вимоги підтримав, просить суд встановити факт володіння та користування його дядьком - ОСОБА_2,який помер 22.03.2001 року в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області, як власним житловим будинком №19 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Красна Колона в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області.Також пояснив,що 20 березня 2001 року Раковицькою с/р був посвідчений Заповіт, згідно якого ОСОБА_2 се своє майно,що буде належати йому на день смерті заповів ОСОБА_1.

Представник заінтересованої особи - виконкому Раковицької с/ради Радомишльського району Житомирської області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмову заяву, просить слухати справу за їх відсутності, з заявленими вимогами погодився.

Вислухавши пояснення заявника,свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановленого ОСОБА_1 народився 07 вересня 1951 року в с.Волокитино Путивльського району Сумської області

Дядько заявника - ОСОБА_2 помер 22 березня 2001 року у віці 82 років в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП за №162178 ,виданим виконкомом Раковицької с/р 27 березня 2001 року.

У 7 0-ті роки минулого століття дядько заявника за свої кошти побудував жилий будинок №19 в с.Негребівка Радомишльського району

Житомирської області по вул.Красна Колона з господарськими спорудами і з того часу по день смерті володів ним як власним, що підтверджується довідками №504 від 18.11.2010 року,№503 від 18.11.2010 року,довідкою №525 від 02 грудня 2010 року, виданими виконавчим комітетом Раковицької с/ради Радомишльського району Житомирської області(а.с.08-10).

Також встановлено в судовому засіданні те, що після смерті дядька заявник фактично вступив в управління спадковим майном, а саме - будинком з надвірними спорудами, який розташований в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської обл. по вул.Красна Колона шляхом обробітку присадибної земельної ділянки, ремонту будинку та інш.

З довідки Житомирського обласного бюро технічної інвентаризації від 12 жовтня 2010 року за №44- за право власності на цілий жилий будинок №19 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Красна Колона у с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області, загальною вартістю 10 732,00 грн. - не зареєстроване(а.с.07).

Згідно вимог ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У відповідності до п.45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських,селищних,сільських Рад народних депутатів,затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР за №115 від 19 січня 1976 року( була чинною на час виникнення правовідносин) підставою належності кокретній фізичній особі домоволодіння в сільській місцевості були дані погосподарських книг,які велися відповідними сільськими Радами.

Відповідно до п.4 ч.2 п.п.б Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах,селищах міського типу УРСР,затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 року(яка була чинною до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до п.а,б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)" - положення ст.17,18 Закону " Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введенню в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема/ спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні, а згідно ст.12 6 ЦК УРСР такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються час перебування на дійсній військовій строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двора визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи наведене станом на 15 квітня 1991 р. дядько заявника не втратив свого права на власність колгоспного двору,

головою якого він був, що підтверджується записами в господарських 0 книгах Раковицької с)ради.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права заявника на спадкове майно зистити неможливо суд встановлює факт володіння житловим будинком як власним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.109, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п.а, б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)", суд -

ВИРІШИВ :

Встановити факт того,що ОСОБА_2,який помер 22 березня 2001 року у віці 82 років в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області користувався та володів на праві власності житловим будинком №19 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Красна Колона в с.Негребівка Радомишльського району Житомирської області з моменту побудови і по день смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ОСОБА_3.