АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 53 ( ІІІ ) суддя Дурасова Ю.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О.,Неклеси В.І.

при секретарі - Горбачевській І.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про здійснення розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Особи, що беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», яке вподальшому перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення невиплаченої грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, посилаючись на те, що 20.10.2010р. його було звільнено із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України, однак розрахунок при звільненні проведено не було.

Посилаючись на вищевикладене, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.11.2010р. по 03.03.2011р. у розмірі 39 180,51 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3 500,00 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2011р. позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки залишено без розгляду.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 300 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, під час роботи позивача на ПАТ «Кривбасзалізрудком» він отримував заробітку плату за картковим рахунком №4405 3517 5225 8442, а тому під час звільнення належну йому заробітну плату підприємство, згідно ст. 116 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», повинно було виплатити за місцем роботи або перерахувати кошти на зазначений картковий рахунок в день звільнення. Суд на зазначене уваги не звернув та безпідставно прийшов до висновку, що переказ коштів на касу ПАТ КБ «ПриватБанк» є належною виплатою заробітної плати ОСОБА_2

Крім того, судом не взято до уваги, що платіжні доручення не є доказами, що підтверджують проведення розрахунку з працівником.

Також, судом необґрунтовано занижено розмір моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивача, представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить відхилити апеляційну скаргу позивача, як необґрунтовану, та задовольнити апеляційну скаргу відповідача.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Так, в порушення ст. 60 ЦПК України судом не взято до уваги, що позивачем не доведено факту наявності моральної шкоди. Дії відповідача при звільненні ОСОБА_2 відповідають положенням чинного законодавства, так, підприємство двічі направляло грошові кошти належні позивачу при звільнення, які він не отримав.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та заперечень ПАТ «Кривбасзалізрудком» на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював на ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 25.08.2009р. на посаді заступника начальника юридичного відділу з загально-правових питань юридичного відділу. 20.10.2010 року наказом №2185к позивач звільнений із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 4-5).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, при звільненні позивача, провів виплати всіх належних йому сум в порядку встановленому ст. 116 КЗпП України, однак позивач не отримав цих сум своєчасно, що надає позивачеві право на відшкодування моральної шкоди спричиненої затримкою розрахунку при звільненні, але не може бути підставою для отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції свідчить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права з огляду на наступне.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 24 Закону України виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватись через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обовязковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Судом встановлено, що з 25.08.2009р. по 20.10.2010р. позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах. При звільненні позивачу не була виплачена в повному обсязі заборгованість по заробітній платі, яка становила 3 680,50 грн. та була отримана позивачем ОСОБА_2 лише 03.03.2011 року.

08.11.2010 року позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про проведення з ним розрахунку при звільнення, а тому просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 08.11.2010р. по 03.03.2011р.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Таким чином, середній заробіток позивача за весь час затримки по день розгляду справи, з 08.11.2010р. по 03.03.2011р. складає 41 213,34 гривні (508,81 гривень (середньоденний заробіток) х 81 дні затримки розрахунку = 41 213,34 гривні).

Однак, згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи.

Як встановлено судом та сторонами не оспорюється, ПАТ «Кривбасзалізрудком» не провів виплату ОСОБА_2 всіх належних при звільненні виплат у відповідності до вимог чинного законодавства, а направив кошти грошовим переказом на касу ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору №08/750 від 03.08.2005р., не повідомивши письмово працівника про переказ зазначених сум.

Зважаючи на те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» здійснило виплату сум, належних позивачеві при звільненні, однак допустило порушенням вимог ст. 116 КЗпП України при переказі коштів на касу установи банку без повідомлення про це працівника в письмовому вигляді, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути співмірною із сумою заборгованості по заробітній платі.

Таким чином, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає скасуванню на підставі п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України в зв`язку з порушенням судом норм матеріального права та неповного зясування обставин справи, та ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.11.2010 року по 03.03.2011 року у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо заниженого розміру моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами справи та висновками суду першої інстанції. Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.11.2010 року по 03.03.2011 року у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.