У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Мельника Ю.М.,Буцяка З.І.,

при секретарі - Сеньків Т.Б.,

за участю представника ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит- ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит на рішення Костопільського районного суду від 27 січня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4, про звернення стягнення на заставлене майно за договором іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Костопільського районного суду від 27 січня 2011 року в задоволенні позову ПАТ „Банк „Фінанси та Кредитдо ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки для забезпечення зобовязання за кредитним договором, відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі, представник банку вказує, що рішення є незаконним, оскільки постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Невірним є висновок суду про те, що банк не виконав ст.35 Закону України „Про іпотеку, що дає право банку звернутись з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд не взяв до уваги долучені до матеріалів справи копії вимог, що направлені банком відповідачам і які останніми були отримані. З цих підстав просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи, позивач не надав достовірних доказів щодо направлення відповідачам вимоги про усунення порушень зобовязання, а тому відповідно до ст.35 Закону України „Про іпотеку банк не вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є законним.

Встановлено, що 19 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит було укладено кредитний договір № Ф1 08/61499-59 за яким банк надав кредит на суму 10000 доларів США, а ОСОБА_4 зобов"язувалась погасити цей кредит не пізніше 18 червня 2023 року та сплатити 16% річних за користування кредитом шляхом внесення платежів до 10 числа щомісячно( а.с. 6-8).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 червня 2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останні надали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної сумісної власності(а.с.13-14). _____________________________________________________________________________________________________________

Справа 22-659-2011 р. Головуючий в 1 інстанції:Олійник П.В..

Доповідач : Ковальчук Н.М.

Згідно п. 8.4.3 даного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про іпотеку" та п.9.3.1 договору іпотеки від 19.06.2008р. у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя

залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вбачається з позовної заяви, ПАТ „Банк „Фінанси та Кредитпредявило вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачем на адресу відповідачів письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором в якій би було попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимог щодо порушеного зобов'язання Такої вимоги позивач не направив ні на адресу позичальника ні на адресу іпотекодавців.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що позивач не мав права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду і не дають підстав вважати, що рішення суду є незаконним, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

За таких обставин апеляційну скаргу ПАТ „Банк „Фінанси та Кредитслід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредитвідхилити.

Рішення Костопільського районного суду від 27 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: підпис ОСОБА_5

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7

Згідно:суддя-доповідач ОСОБА_5