АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «ПівнГЗК»), про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що працюючи протягом тривалого часу в умовах несприятливого мікроклімату на ВАТ «ПівнГЗК», він отримав професійні захворювання, у звязку з чим висновком МСЕК від 12.11.2008 року йому первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в загальному розмірі 65%, з них: 35% - по вібраційній хворобі, 25% - по сидеросилікозу та 5% - по туговухості та третю групу інвалідності.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу в умовах запиленості повітря робочої зони, шуму та вібрації, які перевищує гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 188200 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 85000 грн., а також на користь держави 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Так, судом не враховано, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу підприємством відсутні, оскільки вини його у заподіянні такої шкоди немає, а позивач добровільно погодився на виконання робіт у шкідливих умовах праці, які і призвели до втрати ним частини здоровя; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечує проти доводів апеляційної скарги відповідача й просить залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Справа розглядається колегією суддів за відсутності представника відповідача, оскільки знаходження одного з представників юридичної особи ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у відпустці не є поважною причиною неявки іншого представника в судове засідання та підставою для відкладення розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ПівнГЗК» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу виконував роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, вібрації та шуму, працюючи на посадах помічника машиніста локомотива, машиністом локомотива ПАТ «ПівнГЗК.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 04.09.2008 року у ОСОБА_2 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозом: 1) сидеросилікоз 1 ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень 1-2 ст. ЛН 1-2 ст.; 2) вібраційна хвороба 2 ст. з генералізованим ангіодистонічним синдромом, ускладнений гіпертонічною хворобою 3 ст. (ранній відновлювальний період після атеротромботичного інфаркту головного мозку з легким бульварним синдромом помірною правобічною пірамідною недостатністю, легкою вестибулярною дисфункцією); 3) нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху).

Актом № 31 розслідування хронічного професійного захворювання від 14.10.2008 року, встановлена причина зазначених професійних захворювань робота протягом тривалого часу в умовах запиленості повітря робочої зони, впливу виробничої вібрації та шуму, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 12.11.2008 року ОСОБА_2 первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в загальному розмірі 65%, з них: 35% - по вібраційній хворобі, 25% - по сидеросилікозу та 5% - по туговухості та третю групу інвалідності безстроково, починаючи з 10.11.2008 року.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин відповідачем підтверджується актом № 31 розслідування хронічного професійного захворювання від 14.10.2008 року (а.с. 9-11), в якому вказано, що причиною професійних захворювань ОСОБА_2 є протягом тривалого часу в умовах запиленості повітря робочої зони, впливу виробничої вібрації та шуму, які виникло у звязку з порушенням керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Отже, вказаним актом встановлено вину роботодавця у заподіянні шкоди, у звязку з чим спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності його вини у її заподіянні.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обовязку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України.

Також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тривалість роботи в умовах впливу шкідливих факторів, характер отриманих позивачем професійних захворювань, і пов'язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, відсутність погіршення стану його здоров'я, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 85000 грн. до 60000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2011 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2, з 85000 грн. до 60000 грн. (шістдесяти тисяч грн.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: