Справа № 2-86/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Приймак Г.І.

при секретарі Герман В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні частки (паї),

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельні частки (паї), посилаючись на наступні обставини.

05 січня 2008 року в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачки ОСОБА_2. Після її смерті на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилась земельна частка (пай) площею 5,0 умовних кадастрових га, яка належала їй на праві власності, згідно сертифікату серії ОД №0146750, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області від 12.06.2000 року.

15 липня 2009 року в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_3. Після його смерті на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилась земельна частка (пай) площею 5,0 умовних кадастрових га, яка належала йому на праві власності, згідно сертифікату серії ОД №0146739, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області від 21.12.1996 року. Позивачка є єдиною спадкоємницею першої черги, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині немає.

ОСОБА_1 звернулась на адресу Татарбунарської державної нотаріальної контори з питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову, в звязку з тим, що нею не було надано оригінали сертифікатів на право на земельні частки (паї) на ім'я спадкодавців, які були втрачені спадкодавцями, а на померлих дублікати сертифікатів не видаються. Про втрату сертифікатів на ім'я спадкодавців була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Крім того, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) імя спадкодавця помилково вказано як «Генадій», замість вірного «Геннадій». Позивачка зазначає, що про факт належності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) померлому свідчить те, що прізвище та по батькові спадкодавця зазначені вірно.

Тому позивачка вважає, що має право на звернення до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельні частки (паї).

Позивачка до судового засідання не зявилася, але надала заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник Дивізійської сільської ради до суду не зявився, голова сільської ради направив до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

У звязку з тим, що судовий розгляд даної справи проводився у відсутності в судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, згідно ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №123054 ОСОБА_2 померла 05 січня 2008 року в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області(а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №188063 ОСОБА_3 помер 15 липня 2009 року в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області(а.с.9).

Із копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146750 від 12.06.2000 року видно, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 5,0 умовних кадастрових гектар.

Із копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146739 від 21.12.1996 року видно, що ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) розміром 5,0 умовних кадастрових гектар.

Із газети Татарбунарський вісник (а.с.14) видно, що в графі втрачені вказано, що сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ОД №0146739, серії ОД №0146750 виданих на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_2 вважати недійсними.

Із копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 451553 (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками позивачки ОСОБА_1.

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖД №290549 від 08.10.2000 року (а.с.7) видно, що позивачка в 2000 році уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з «Дротенко» на «Лупашко».

З листа нотаріуса (а.с.5) видно, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай) і у сертифікаті батька записано його імя з помилкою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка по справі є спадкоємцем по закону після смерті своїх батьків ОСОБА_2, ОСОБА_3, але отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в установленому законом порядку на земельні частки (паї) вона не має змоги в зв'язку з допущеною помилкою при написанні імені спадкодавця в сертифікаті, а також з відсутністю оригіналів сертифікатів, які втрачені за життя спадкодавцями. Інших спадкоємців, які б мали право успадкувати обовязкову долю в спадщині немає.

За таких обставин суд вважає, що за позивачкою має бути визнано право на земельну частку (пай), розміром 5,0 умовних кадастрових гектарів, на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала покійній матері ОСОБА_2, а також право на земельну частку (пай), розміром 5,0 умовних кадастрових гектарів, на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала покійному батьку ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 15,58-60, 197, 209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні частки (паї) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 5,0 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно сертифікату серії ОД №0146750 від 12.06.2000 року, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_2, померлої 05.01.2008 року, а також на земельну частку (пай), розміром 5,0 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно сертифікату серії ОД №0146739 від 21.12.1996 року, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 15.07.2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приймак