АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1260/11 Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - АНТОНОВА В.М., ПІКУЛЯ В.П.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула провадження за апеляційною скаргою Диканського комбінату комунальних підприємств на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Диканського комбінату комунальних підприємств про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Диканського комбінату комунальних підприємств на користь позивача 8641,78 грн. в рахунок заборгованості по заробітній платі за період із 1.01.07 року по 16 серпня 2010 року, провівши передбачені законом обовязкові відрахування та виплатою 6 616,67 грн., та 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Зобовязано відповідача надати Диканському районному центру зайнятості довідку про новий розмір середньої заробітної плати позивача у 2010 році із врахуванням наявного боргу по заробітку за 2010 рік.

У апеляційній скарзі Диканського комбінату комунальних підприємств порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги Диканського комбінату комунальних підприємств, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

З огляду на ч.1 ст.96 КЗпП України, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Відповідно до ст. 60 КЗпП України, на роботах з особливими умовами і характером праці в порядку і випадках, передбачених законодавством, робочий день може бути поділений на частини з тією умовою, щоб загальна тривалість роботи не перевищувала встановленої тривалості робочого дня.

Згідно до ст. 61 КЗпП України, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини утворення трудових правовідносин між сторонами, тривале порушення трудових прав позивача щодо недонарахування і недовиплати заробітної плати, дана належна оцінка доказам у справі, а висновок суду першої інстанції про необхідність у відмові у позові відповідає вимогам ст.ст.60,61,94,96 КЗпП України а також ст. ст. 106-108 КЗпП України щодо розміру і оплати праці за надурочний час, роботу у святкові й неробочі дні, роботу у нічний та вечірній час.

Апеляційна скарга Диканського комбінату комунальних підприємств не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували висновок місцевого суду.

Факти численних порушень трудового законодавства адміністрацією, зокрема щодо неправильного нарахування заробітної плати, підтверджуються відповідними актами перевірки підприємства територіальною державною інспекцією праці і Контрольно-ревізійним управлінням у Полтавській області у 2007-2009 роках та втручанням районної прокуратури (т.1 а.с. 88-99, а.с.125).

Апеляційний суд не вважає пропущеним строк звернення позивача до суду, оскільки порушення його права мало триваючий характер, а до суду ОСОБА_2 звернувся протягом 17 днів після звільнення та визначеного законом остаточного дня розрахунку.

Доводи апеляційної скарги Диканського комбінату комунальних підприємств про стягнення боргу по заробітній платі поза межами строків позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки на підставі ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Посилання апелянта на те, що цивільна справа порушується за умови дотримання строку позовної давності суперечать ч.2 ст. 267 ЦК України, згідно якої заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Недостовірність відомостей, які вносив відповідач до документів первинного бухгалтерського обліку, зокрема табелів обліку робочого часу, і сума заборгованості по заробітної платі апелянта перед позивачем визначена належним доказом висновком харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокариуса (т.2 а.с.153-203).

Також місцевий суд і судовий експерт обгрунтовано прийняли як доказ реально відпрацьованого позивачем часу Журнал прийому передачі зміни, оскільки його обовязкове ведення передбачено наказом по підприємству (т.1 а.с.126) а порушення порядку його ведення службовими особами, на які посилається апелянт, є підставами для претензій до самої адміністрації підприєжмства.

Крім того, відомості журналу щодо переработки документально підтверджуються також наказами по самому підприємству.

Решта доводів апелянта є несуттєвими і не спростовує висновків суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Диканського комбінату комунальних підприємств відхилити, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом згідно: