Справа № 2-148/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Михавко І.І.

з участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третьої особи виконавчого комітету Лішнянської сільської ради Дрогобицького району, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідачки ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ним земельною ділянкою в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області шляхом перенесення огорожі в провулку Тичини, 41 на 1, 5 м в сторону земельної ділянки відповідачки довжиною 58, 9 м від кута її земельної ділянки з півночі до межі земельної ділянки з ОСОБА_5 (на даний час власник будинковолодіння ОСОБА_6 І) з півдня та відновлення в цьому місці придорожньої канави від кута земельної ділянки ОСОБА_4 з півночі до межі її земельної ділянки з ОСОБА_5

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка в провулку Тичини в с. Лішня Дрогобицького району вздовж своєї земельної ділянки довжиною 58, 9 м, шириною 1, 5 м самовільно захопила земельну ділянку прощею 87, 0 кв. м. з земель загального користування частину вулиці. На захопленій ОСОБА_4 земельній ділянці знаходилася придорожня канава, яку остання засипала і спорудила паркан. В результаті цього під час опадів стічні води заливають його земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги зменшив. Просить зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою в с. Лішня Дрогобицького району Львівської області шляхом відновлення придорожню канаву від кута земельної ділянки ОСОБА_4 з півночі до межі її земельної ділянки з ОСОБА_5 В обґрунтування даної вимоги суду пояснив, що рішенням Лішнянської сільської ради № 31 від 14.10.1998 року ОСОБА_4 зобовязано прокопати придорожню канаву вздовж її земельної ділянки,яка нею була самовільно засипана, однак остання цього не виконала і до сьогодні. Стічні води і надалі заливають земельну ділянку позивача. Крім цього, незаконність дій відповідачки підтверджено актами перевірок контролюючих органів, які також зафіксували самозахоплення ОСОБА_4 земельної ділянки із земель загального користування та самовільне знищення придорожньої канави. Просить позов задоволити.

Адвокат позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні в обґрунтування позиції позивача доповнила, що канава може бути викопана і дальше від земельної ділянки відповідачки. Позивач меж її земельної ділянки не оспорює. Однак, відсутність придорожньої канави заподіює значну шкоду позивачеві, оскільки відбувається залиття його земельної ділянки стічними водами. Просить позов задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що успадкувала земельну ділянку та будинковолодіння. Документи , посвідчуючи право власності на неї не виготовила, оскільки колись такі не вимагалися, а у даний час не може цього зробити через конфлікт з позивачем та зволікання сільської ради. Дійсно вирівняла паркан, засипавши придорожню канаву, усно погодивши свої дії з сусідами та представниками сільської ради. Факт залиття стічними водами земельної ділянки позивача через відсутність придорожньої канав категорично заперечує. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа виконавчий комітет Лішнянської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав:

Згідно п. 2 рішення № 31 від 14 жовтня 1998 року «Про приведення до належного санітарно технічного стану земельної ділянки ОСОБА_4 О.», зобовязано ОСОБА_4 прокопати придорожню канаву від кута її ділянки з півночі до межі земельної ділянки з ОСОБА_5 з півдня.

Як вбачається з акту комісії Дрогобицької районної санепідемстанції від 07.06.2006 року, придорожня канава вздовж присадиби по вул. Тичини в с. Лішня (парадний) заїзд ОСОБА_4 відсутня, хоча рішенням сільської ради № 31 від 14.10.1998 року зобовязано ОСОБА_4 прокопати придорожню канаву від кута її ділянки з півночі до сусіда ОСОБА_5 (теперішній власник забудови ОСОБА_6). Комісія вважає, якщо не буде відновлена канава, вирішення даної проблеми унеможливиться по тій причині, що природній рельєф оглянутих земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 має значний кут нахилу і не дає змоги відводу атмосферних опадів іншим шляхом.

Згідно листа відповіді № 2120/02-23 від 18.11.2009 року на звернення позивача за підписом першого заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_8, комісією Дрогобицької РДА встановлено, що ОСОБА_4 дійсно самовільно захопила частину провулку площею 58х1.55 м по якому проходила канава для стічних вод, в результаті чого стічні води затоплюють присадибну ділянку ОСОБА_7 Комісія вимагає відновити стічну канаву згідно проекту за кошти ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що комісія сільської ради, розглянувши заяву ОСОБА_4, дала дозвіл останній на вирівнювання паркана за рахунок земель загального користування, оскільки вулиця має ширину 7 метрів. Однак, дане питання на сесію винесено не було. Земельна ділянка відповідачки станом на сьогодні не приватизована.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_4 написала заяву про вирівнювання паркана і комісія сільської ради дала дозвіл.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16 квітня 2004 р. №7, право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (ст. 125 ЗК України).

Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, є обєктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону до виключної компетенції сільської ради віднесено вирішення відповідно до закону питань земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено самою відповідачкою, документи , посвідчуючи її право власності чи право постійного користування на земельну ділянку, в останньої відсутні. Крім цього, ОСОБА_4 не заперечила факту, що самовільно, без відповідного рішення сільської ради, вирівняла межу земельної ділянки, споруджуючи паркан і засипавши стічну канаву. Однак, жодних письмових дозвільних документів на вчинення таких дій відповідачка на вимогу суду не представила, зіславшись тільки на усні погодження.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є підставними і підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16 квітня 2004 р. №7, ст.12, 158 Земельного Кодексу, ст.13 Конституції України , суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити .

Зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_3 шляхом відновлення придорожнього каналу від кута земельної ділянки ОСОБА_4 з півночі до меж її земельної ділянки з ОСОБА_11 з півдня.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ____________