АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (ІІІ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.

суддів - Зубакової В.П., Ляховської І.Є,

при секретарі - Чубіній А.В.

за участю: представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь 181 400 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2011 року позов задоволено частково: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонд) на користь ОСОБА_3 25 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з відповідача на користь держави 08 грн. 50 коп. судовий збір та 15 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову, оскільки розмір моральної шкоди значно завищений і не відповідає обсягу моральних страждань позивача, позивачем не надано медичного висновку про встановлення факту заподіяння йому моральної шкоди. Суд не вірно застосував матеріальний закон і не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України 1-рп/2004 від 27.01.2004 року та не врахував роз'яснень у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Крім того, суд не взяв до уваги, що Фонд є неналежним відповідачем та що позов подано з порушенням трьохмісячного строку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що протягом 27 років та 4 місяці позивач працював у шкідливих умовах праці, а саме: 12.05.1975 року він був прийнятий підземним слюсарем - черговим по ремонту обладнання 3 розряду на шахту ім.. Леніна ВО "Кривбасруда", з 01.01.1985 року переведений на шахту ім.. Леніна дільницю № 2, з 26.12.1990 року переведений на дільницю №2 підземним прохідником.

Згідно висновку МСЕК від 02.12.2002 року позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності 25 %, при подальшому переогляді в 2003 році відсоток втрати професійної працездатності позивача не змінювався.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності", яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв"язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Разом з тим суд при встановленні розміру моральної шкоди, не взяв до уваги роз'яснення в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Суд не взяв до уваги відсоток втрати професійної працездатності, наявність медичних протипоказань на певні види робіт не позбавляють позивача можливості працевлаштування.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов"язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, та, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 25 000 грн. до 10 000 грн..

Доводи відповідача про те, що суд не вірно визнав Фонд належним відповідачем, не вірно застосував матеріальний закон, та розглянув позов поданий з порушенням трьохмісячного строку, спростовуються встановленими обставинами, матеріалами справи та висновками суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 25 000грн. до 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: