АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (4) ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2011 року за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» про перерахунок розміру відшкодування шкоди, страхових виплат та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2002 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ( надалі ВАТ «КЗРК»), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі ОСОБА_5 Фонду), про стягнення сум відшкодування шкоди, заподіяної здоровю. Під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_5 Фонду на його користь недоплату по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.02.2011 року в розмірі 133830 грн. та щомісяця стягувати по 2327 грн., починаючи з 01.02.2011 року до виникнення обставин, що тягнуть перерахунок виплат. Позовні вимоги в частині стягнення сум з ВАТ «КЗРК» представник позивача просив залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2010 року позовна заява ОСОБА_4 до ВАТ «КЗРК» про відшкодування шкоди залишена без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 Фонду на користь позивача заборгованість по страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.02.2011 року в сумі 133830 грн. Зобовязано відповідача виплачувати позивачу щомісячно, починаючи з 01.02.2011 року, по 2327.59 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, неповне зясування обставин, що мають значення по справі. Зокрема: судом при застосуванні коефіцієнтів підвищення страхових виплат не перевірено, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, судом не враховано пенсію по інвалідності в розмірі 212 грн. у березні 2002 року, яку слід брати до уваги; позивач працював прохідником 6 розряду, а підприємство надало в судове засідання довідку про середній заробіток за професією прохідника. Суд не врахував положення п. 3.7.2 Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей), затверджених Постановою Правління ФСС НВ України №83 зі змінами та доповненнями; невірно стягнув на користь позивача загальну недоплату за період, що перевищує трирічний строк. Суд неправильно застосував п.28 «Правил відшкодування шкоди…», не дав належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за оспорюваний період. Також, судом першої інстанції не враховано, що адміністрацією ВАТ «КЗРК» позивачу своєчасно призначені та правильно виплачувалися щомісячні платежі у рахунок відшкодування шкоди здоровю. Судом не взято до уваги, що вимоги позивача щодо застосування коефіцієнтів 2.5 з 01.01.1996 року, 1,3 з 01.01.1998 року, 1,265 з 01.07.1999 року, 1,226 з 01.01.2000 року та 1,217 з 01.05.2000 року не ґрунтуються на законі, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 23.10.1976 року працював на виробничому обєднанні «Кривбасруда», правонаступником якого є відповідач по справі, підземним слюсарем 5 розряду, підземним прохідником 6 розряду, 02.01.1991 року позивач звільнений за станом здоровя за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно акту про нещасний випадок від 11.05.1982 року № 036, з позивачем при виконанні трудових обовязків прохідника 6 розряду ш.«Родіна» стався нещасний випадок на виробництві. У січні 1990 року позивачу встановлено 45% втрати працездатності з 17.01.1990 року. Висновком МСЕК від 15.01.1991 року позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності та 2 друга інвалідності, повторно. Висновком МСЕК від 22.02.2000 року позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом, та 2 група інвалідності.

Висновком МСЕК від 22.02.2002 року позивачу встановлено 80% втрати професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом, безстроково, та 2 група інвалідності.

Розпорядженням по шахті «Родіна» ВО «Кривбасруда» позивачу призначені щомісячні виплати відшкодування шкоди, виходячи з середнього заробітку за дванадцять місяців, що передували втраті працездатності - 793.13крб., з урахуванням відсотка втрати професійної працездатності 45%, у сумі 296.90 крб..

Згідно довідки № 178 від 16.04.2003 року позивачу з 01.01.1996 року виплачувалися відповідачем, щомісячно, відшкодування шкоди у сумі 117грн. 99 коп..

В подальшому ВАТ КЗРК проводило коригування сум відшкодування шкоди на коефіцієнти фактичного підвищення середньої заробітної плати за професією позивача: 1.25- з 01.01.1996 року, 1,15 - з 01 липня 1999 року; 1,1 - з 01 січня 2000 року та 1,193 - з 01 травня 2000 року. На момент передачі особової справи позивача до ОСОБА_5 Фонду сума страхової виплати склала 33.52грн. і була перерахована відповідачем відповідно до постанов правління Фонду з 01.03.2002 року на коефіцієнт 1.193, з 01.03.2003 року 1.182, з 01.03.2004 року 1.152, з 01.03.2005 року 1.238, з 01.03.2006 року -1,203, з 01.03.2007 року - 1.183, з 01.03.2008 року 1.125, з 01.03.2009 року 1.063, з 01.03.2010 року виплати не перераховані і залишені в сумі 2327.59 грн..

Спір виник з приводу невірного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів до щомісячних сум відшкодування шкоди позивача за період з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.02.2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що адміністрацією відповідача невірно коригувалися суми відшкодування шкоди. Після передачі особової справи позивача ОСОБА_5 Фонду, останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові суми.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи із наступного.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум відшкодування шкоди, починаючи з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів): 2.5 з 01.01.1996 року; 1,25 - з 01.06.1997 року, 1,3 - з 01.01.1998 року, з 1.265 з 01.07.1999р., 1.226 з 01.01.2000 року, 1.217 з 01.05.2000 року, з при цьому не звернувши уваги на доводи представника відповідача про те, що після введення договірної заробітної плати ідеального підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не проводилось у звязку з тим, що при підвищенні тарифних ставок змінювалася структура заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» №1/6 від 26.01.1996 року, тарифні ставки та посадові оклади були збільшені в 2.5 рази із фактичним збільшенням заробітної плати в 1.25 рази. У звязку з чим, щомісячні виплати відшкодування шкоди позивачу були збільшені на коефіцієнт фактичного збільшення заробітної плати 1.25.

Відповідно до спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 21.05.1997 року № 3/91/06 на підприємстві з 01.06.1997 року тарифні ставки були збільшені у 1,25 рази без збільшення заробітної плати працюючих.

З 01.01.1998 року відповідно до спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВО «Кривбасруда» від 25.12.1997 року № 6/195 «Про перегляд структури заробітної плати» тарифні ставки були збільшені в 1,3 рази без фактичного росту заробітної плати.

З 01.07.1999 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів від 27.10.1999року № 14/17/8 ; з 01.01.2000 року згідно наказу № 59 від 27.03.2000 року та з 01.05.2000 року відповідно до наказу №229 від 04.08.2000 року, підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачеві на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, відповідно на коефіцієнти 1,15; 1,1 та 1,193, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначені коефіцієнти.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у звязку з ушкодженням здоровя, починаючи з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року.

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до ОСОБА_5 Фонду ВАТ «КЗРК» правильно визначив розмір щомісячних сум відшкодування шкоди позивача, у суду першої інстанції не було підстав для перерахунку страхових виплат, починаючи з 01 квітня 2001 року, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 01.04.2001 року по 01.02.2011 року в сумі 133830 грн. та визначення розміру щомісячних страхових виплат в сумі 2327 грн. 59 коп., починаючи з 01.02.2011 року.

У звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.1 п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про перерахунок розміру відшкодування шкоди, страхових виплат та стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_6