Справа № 2-11/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

Городищенський районний суд Черкаської області у складі : судді Подороги Л.В., при секретарях судових засідань ОСОБА_1С, ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, придбаного під час перебування в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу та виділення частки в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, придбаного під час перебування у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу та виділення частки в натурі. Дані позови, обєднані у одне провадження.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_4 посилається на те, що з 1988 року вона та її діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, були зареєстровані та стали проживати у будинку 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Вказане житло, позивачу було надано СТОВ «Хлистунівське», у якості службового житла. У той час, ОСОБА_4 мала намір створити сімю з ОСОБА_5, якого, на прохання позивача, також зареєстрували, в якості пожильця, у зазначеному будинковолодінні.

15.04.2002 року, ОСОБА_4 придбала у приватну власність вказаний житловий будинок № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, підтвердженням чому, є договір купівлі-продажу АЕР № 576389, посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу ОСОБА_8. З початку 2000 року, через брак коштів, СТОВ «Хлистунівське» не регулярно виплачувало заробітну плату та, за взаємною домовленістю з керівництвом СТОВ, позивач здійснювала погашення боргу, за продане їй житло, в рахунок нарахованої їй заробітної плати.

У кінці 2007 року, відповідач ОСОБА_5, почав зустрічатись з іншою жінкою та, в лютому 2008 року, забравши особисті речі, став мешкати в будинковолодінні № 28, що по вул. Комсомольській в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. Вважаючи, що відповідач ОСОБА_5 втратив право на користування житлом, що по вул. Ружина, 42, с. Хлистунівка, Городищенського району, Черкаської області, позивач звернулась з даним позовом до суду, який просить задовольнити, визнавши ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, зобовязавши останнього, знятись із реєстрації за вказаною адресою.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що у 1988 році, він та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4, стали проживати однією сімєю. Приїхавши у цьому ж році до с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, працевлаштувались до місцевого колгоспу, який виділив їм, для проживання, житловий будинок № 42, що вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. За надане житло, сторони систематично сплачували кошти до колгоспу.

Вироком Гайворонського районного суду від 14.09.1988 року, ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК УРСР, до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Відбувши покарання та, 26.08.1991 року повернувшись до с. Хлистунівка, ОСОБА_5 знову став проживати з відповідачем ОСОБА_4 в будинку № 42 по вул. Ружина.

Мешкаючи у вказаному будинку, позивач, спільно з відповідачем ОСОБА_4, вели спільне господарство, проводили ремонт будинку (обклали стіни будинку цеглою, вимостили бетонну обмотку біля будинку), провели ремонт літньої кухні (перекрили дах шифером), збудували сарай, курник, туалет, дровник,

ОСОБА_5 стверджує, що на момент придбання будинку, він проживав з відповідачем і також сплатив частину коштів на купівлю та оформлення будинку.

Зважаючи на викладене, позивач ОСОБА_5 просить задовольнити його зустрічні позовні вимоги, визнавши житловий будинок з надвірними спорудами, що по вул. Ружина, 24, с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності з ОСОБА_4, набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

У судовому засіданні, позивач за первісним позовом ОСОБА_4 предявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала, заперечує проти їх задоволення. Відповідач за первісним позовом ОСОБА_9 предявлений ОСОБА_4 позов не визнав, заперечує проти його задоволення. Зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Вислухавши позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

У 1988 році, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переїхали на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільно з ними, також переїхали діти ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_7. У цьому ж році, після того, як ОСОБА_4 працевлаштувалася у колгосп, їй була виділена, для проживання, частина будинку № 42 по вул. Ружина, що в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області. В іншій частині даного будинку, яка мала окремий вхід, проживала пристаріла жінка ОСОБА_10. Даний факт сторонами визнаний та доказування не потребує.

Вироком Гайворонського районного суду від 14.09.1988 року, ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК УРСР та, в період з 26.08.1988 року по 26.08.1991 року, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Дана обставина, підтверджується довідкою ЕЛ № 086015 МВС СРСР.

Повернувшись до с. Хлистунівка, ОСОБА_5, 27.09.1991 року влаштувався на роботу в АТ «Хлистунівський завод ЗБК» та знову став проживати спільно з ОСОБА_4 в будинковолодінні № 42, що по вул. Ружина с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_10, яка займала частину зазначеного будинку, правління СТОВ «Хлистунівське», прийняло рішення та продало ОСОБА_4 жилий будинок № 42 по вул. Ружина, що в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, підтвердженням чому є договір купівлі-продажу від 05.04.2002 року.

Під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на присадибній земельній ділянці за вище зазначеною адресою, було викопано криницю, збудовано приміщення сараю. Також, проведено переобладнання та ремонт будинку і літньої кухні. Дані обставини, також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12Ф, ОСОБА_13, які допомагали в будівництві. Факт виконання зазначених будівельних та ремонтних робіт, під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не заперечується і самою ОСОБА_4.

Вказані свідки, також підтвердили і той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, під час спільного проживання, також вели спільне господарство: вирощували домашню худобу, птицю, вирощували овочеві культури.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, яка являється дочкою ОСОБА_4, показала, що коли вона була дитиною, вважала ОСОБА_5 батьком, однак, чому, в подальшому, змінила до нього своє ставлення, відповісти відмовилася. Про проживання однією сімєю, також свідчать такі покази свідка як «ОСОБА_5 допомагав мені доглядати за дитиною, водив її в дитсадок», «ключі від будинку були одні на всіх», «давала ОСОБА_5 гроші на лікування».

Відносини, як членів сімї, також підтверджуються показами свідка ОСОБА_12 про те, що «діти ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_5, казали на нього батько», «коли ОСОБА_4 поїхала на заробітки в Росію, ОСОБА_5 сам проживав у хаті разом з дітьми» та свідка ОСОБА_15 «в кафе ОСОБА_14 розраховувалась за випивку (пиво) разів три за батька», «який не є, а батько».

Хоча ОСОБА_4 і не визнала факту проживання з ОСОБА_5 однією сімєю, однак, в судовому засіданні 08.09.2010 року, повідомила, що причиною, за якої стала проживати з ОСОБА_5, було те, що «У 1991 році ОСОБА_5 прийшов з тюрми. Була молода, мені хотілося сімю».

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав, з поважної причини, самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як встановлено в ході слухання справи, будинок № 42, що по вул. Ружина с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, був придбаний позивачем ОСОБА_4 під час її проживання однією сімєю з ОСОБА_5. Не зважаючи на те, що шлюб між сторонами не був укладений, факт їх спільного проживання, в період з 1988 року по лютий 2008 року, ними не заперечується. Доводи ОСОБА_4 стосовно того, що кошти за придбаний будинок відраховувалися із її заробітної плати в той період, коли вона вже не проживала із ОСОБА_5, спростовуються записом у договорі купівлі-продажу від 05.04.2002 року «Продаж цей вчинено за 920 гривнів які «Продавець» одержав від «Покупця» повністю до підписання цього договору».

Враховуючи вище зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає за необхідне, задовольнити вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 в частині визнання житлового будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Однак ОСОБА_5, заявляючи позовні вимоги про визнання за ним ? частини жилого будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, під час слухання справи, не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Призначена ухвалою суду від 20.10.2010 року судова будівельно-технічна експертиза, повернута експертом без виконання. Як пояснив ОСОБА_5, у нього відсутні кошти для оплати призначеної за його клопотанням експертизи. За таких обставин, а також враховуючи положення ст.ст. 70, 71 СК України, ст. 146 ЦПК України, суд вважає за необхідне, відмовити ОСОБА_5 у задоволенні даних позовних вимог.

Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_16 в частині визнання житлового будинку № 42, що по вул. Ружина в с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд вважає за необхідне, відмовити позивачу за первісним позовом ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5, судові витрати в розмірі 171 грн. 00 коп., з яких: 51 грн. 00 коп. мито та 120 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позов підтверджується копіями: договору купівлі-продажу від 05.04.2002 року; технічного паспорту на житловий будинок; трудових книжок ОСОБА_5 та ОСОБА_4 довідки ЕЛ № 086015 МВС СРСР; фотокарток; паспорту ОСОБА_5; довідками виконкому Хлистунівської сільської ради; квитанціями.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 334 ЦК України, ст.ст. 60-63, 74 СК України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 212, 213, 215, 294 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, придбаного під час перебування в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу та виділення частки в натурі задовольнити частково.

Визнати жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Ружина, 42, с. Хлистунівка, Городищенського району, Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, набутої під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу.

В іншій частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, придбаного під час перебування в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу та виділення частки в натурі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5, судові витрати у розмірі 171 гривня 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Повне рішення складено 07.02.2011 року.

Суддя ОСОБА_17