АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (1У) інстанції Водопянов С.М.
Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2011року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі -Алісовій Т.С.,

за участю - представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області Бершадської Людмили Станіславівни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 березня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості із щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ВАТ «Суха Балка»), відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( надалі - Відділення Фонду) про перерахунок сум відшкодування шкоди, стягнення заборгованості і компенсації за несвоєчасне відшкодування шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово.

У вересні 2007 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив суд: стягнути з Відділення Фонду на його користь недоплату по щомісячним страховим платежам за період з 26 січня 2003 року по 01 грудня 2005 року в сумі 14675,20 грн.; просив стягувати з Відділення Фонду на його користь щомісячно , починаючи з 1 грудня 2005 року по 950,38 грн. до чергового перерахунку відповідно діючого законодавства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2010 року ВАТ «Суха Балка» виключено з числа відповідачів, та притягнуто до участі у справі в якості третьої особи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2011 року позов задоволено: стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_3 одноразово заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку за період з 26 січня 2003 рок по 01 грудня 2005 року в сумі - 14 675 ,20 грн. Вирішено стягувати з Відділення Фонду на користь ОСОБА_3 щомісяця, починаючи з 01 грудня 2005 року, страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі 950,38 до змін обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

Додатковим рішенням суду від 11 травня 2011 року уточнена резолютивна частина рішення суду та доповнена у такій редакції: «стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн..

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки, змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої інстанції помилково взяв до розрахунку коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів та не перевірив, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не прийняв до уваги, що після збільшення тарифів середня заробітна плата не збільшилася у зв'язку із зміною структури заробітної плати; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...", який встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди, а не сам механізм такого перерахунку. Окрім того, між тими ж сторонами та з тих же підстав справа розглядалась у Дзержинському суді м.Кривого Рогу, рішення по справі було ухвалено 12.04.2010 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_3 тривалий час працював підземним гірничоробочим, підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, підземним заточником на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка». В результаті праці в шкідливих умовах позивачу встановлено професійне захворювання - вібраційна хвороба 1 ступеня, про що складено акт розслідування професійного захворювання № 10 від 23 січня 1996 року.

Висновком МСЕК від 12 лютого 1996 року ОСОБА_3 первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи. 25 січня 2000 року при черговому переогляді позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, а висновком МСЕК від 17 грудня 2008 року - 40 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, безстроково.

Наказом по ВАТ «Суха Балка» № 124/96 від 29 березня 1996 року ОСОБА_3 призначено відшкодування шкоди в розмірі 7450000 крб., з розрахунку середнього заробітку 24832000 крб.

Спір виник з приводу неправильного обчислення базової середньої зарплати при визначенні сум відшкодування шкоди та неправильного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів до сум відшкодування втраченого заробітку, стягнення недоплачених сум відшкодування шкоди.

Задовольняючи позов в частині перерахунку розміру середнього заробітку для визначення сум відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що третьою особою ВАТ «Суха Балка» під час розрахунку сум відшкодування позивачеві втраченого заробітку внаслідок втрати ним професійної працездатності середній заробіток визначений неправильно.

Однак, колегія суддів не може погодитись з підставами задоволення цієї частини позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п.22 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, ( надалі- Правил), середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини), визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Статтею 233 КзПП України, встановлений тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається із матеріалів справи, середньомісячний заробіток для визначення сум відшкодування шкоди встановлений підприємством позивачу наказом № 124/96 від 29 березня 1996 року всупереч вимогам пункту 22 Правил. Саме із зазначеного періоду позивач міг дізнатися про порушення свого права.

Однак, із даним позовом він звернувся безпосередньо до суду лише 26 січня 2006року, тобто, з пропуском процесуального строку для звернення до суду з позовом в цій частині. При цьому позивач не надав суду переконливих доказів щодо поважності причин пропуску зазначеного строку.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині перерахунку розміру середнього заробітку для визначення сум відшкодування шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.1 п. 4 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволені цієї частини позовних вимог.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку за період з 26 січня 2003 року по 01 грудня 2005 року в сумі 14675 грн.20коп., суд першої інстанції виходив із того, що, адміністрацією ВАТ «Суха Балка» невірно коригувалися суми відшкодування шкоди, після передачі особової справи позивача Відділенню Фонду, останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові суми.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи із наступного.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції погодився із доводами позивача і дійшов висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум відшкодування шкоди на коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів). При цьому, суд виходив з того, що надані представником позивача розрахунки щодо невірного застосування сум відшкодування шкоди та застосовані представником позивача коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів до щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку є правильними.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що підприємство ВАТ «Суха Балка» невірно не застосувало до середнього заробітку для розрахунку сум відшкодування шкоди коефіцієнт підвищення тарифних ставок, посадових окладів: 2.5- з 01.01.1996 року на підставі спільної постанови адміністрації і профспілкових організацій від 28.12.1995 року № 1982;

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позов, не взяв до уваги, що з 01.01.1996 року згідно спільної постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВАТ «Суха Балка»» від 28.12.1995 року №1982 на підприємстві з 01.01.1996 року збільшені тарифні ставки та посадові оклади у 2.5 рази за рахунок перегляду структури заробітної плати, при цьому до середнього заробітку застосований коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати - 1.25, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача, збільшилася саме на зазначений коефіцієнт.

Згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових організацій ВАТ «Суха Балка» , виходячи із фінансових можливостей ВАТ з 01 липня 1996 року збільшена середньомісячна заробітна плата для обчислення сум відшкодування шкоди на коефіцієнт 1,5 особам, середньомісячна заробітна плата відповідної професії яка встановлена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 276 від 26.05.1992р. за січень-квітень 1992 року з наступним збільшенням середнього заробітку відповідно наказам та спільним постановам по підприємству.

Пунктом 2 зазначеної Спільної постанови передбачено, що для осіб, яким середньомісячний заробіток для обчислення сум відшкодування шкоди за їх професією встановлено після січня-квітня 1992 року та його розмір на 01.07.1996р. менше середньомісячної заробітної плати за цією професією, зазначеною в п. 1, для обчислення сум відшкодування шкоди застосовується середня заробітна плата за даною професією відповідно до п.1 даної спільної постанови.

Пунктом 3 цієї ж Спільної постанови передбачено, що для осіб, у яких середньомісячна заробітна плата більша, ніж встановлена за даною професією пунктом 1 цієї спільної постанови, розмір середнього заробітку для обчислення сум відшкодування шкоди залишити без змін.

Крім того, згідно наказу № 504 від 24 липня 1997 року з 01 липня 1997 року підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві на 15% відбулося без зростання середньої заробітної плати працюючих внаслідок зупинення дії пунктів 3.6, 3.21, 3.2 і 3.3 колективного договору з метою збереження існуючого розміру заробітної плати.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці», пп. 4, 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (надалі - Правил) зі змінами та доповненнями, відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров'я, складається з виплати втраченого заробітку (або відповідно його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності та інших виплат.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім'ї померлого; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

При зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), не передбачено підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок, що витікає з положень нормативно-правових актів, діючих на час виникнення спірних правовідносин, якими визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у зв'язку із ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Отже, госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження.

Таким чином, ВАТ «Суха Балка» обґрунтовано не було застосовано до сум відшкодування шкоди позивача коефіцієнти 1,5 з 01.07.1996 року та 1,15 - з 01.07.1997р., оскільки тарифні ставки на підприємстві були збільшені на зазначені коефіцієнти без збільшення фонду оплати праці, за рахунок зміни структури заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у зв'язку з ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.07.1996 року, відсутні.

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до Відділення Фонду ВАТ «Суха Балка» правильно визначило розмір щомісячних сум відшкодування втраченого заробітку, у суду першої інстанції не було підстав для перерахунку страхових виплат, починаючи з 01 квітня 2001 року, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 26.01.2003 року по 01.12.2005 року в сумі 14675 грн.20коп. та визначення розміру щомісячних страхових виплат в сумі 950грн.38 коп., починаючи з 01.12.2005 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої інстанції помилково взяв до розрахунку коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів та не перевірив, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не прийняв до уваги, що після збільшення тарифів середня заробітна плата не збільшилася у зв'язку із зміною структури заробітної плати; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...", який встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди, а не сам механізм такого перерахунку, заслуговують на увагу.

Однак, доводи апеляційної скарги про те, що між тими ж сторонами та з тих же підстав справа розглядалась у Дзержинському суді м.Кривого Рогу, рішення по справі було ухвалено 12.04.2010 року, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як вбачається із рішення суду від 12.04.2010 року, позивач звернувся до суду з приводу невірного визначення позивачу середнього заробітку для встановлення сум відшкодування шкоди, при цьому просив при його визначенні взяти заробіток позивача за листопад, грудень 1995 року та січень 1996 року. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, розглянутої Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу. позивач для визначення середнього заробітку просив взяти його заробіток за жовтень, листопад, грудень 1995 року, тобто, за інший період. Крім того, різняться коефіцієнти тарифних ставок, посадових окладів та періоди, які були предметом спору по даним цивільним справам.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 307, п.п. 4 ст.309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2011 року та додаткове рішення суду від 11 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості із щомісячних страхових виплат відшкодування втраченого заробітку, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді