Справа №22-ц-4092/11Головуючий у І інстанціїАрхангельський А.М.
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2011 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Волохов Л.А.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Оношко Г.М. Хворостяній А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи Кашперівська сільська рада про відновлення меж земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2004 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_7 відновити межу між земельними ділянками в попередній стан відповідно до розмірів, визначених планом забудови садиби позивача № 378 затвердженого рішенням виконкому Тетіївської районної ради від 28.12.1971 року.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення її вимог через порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кашперівської сільської ради № 49 від 23.11.1971 року, затвердженого рішенням № 378 виконавчого комітету Тетіївської районної ради від 28.12.1971 року, чоловіку позивачки ОСОБА_8 надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.12 га. Після отримання необхідних дозволів 18.01.1972 року був складений акт відведення земельної ділянки в натурі та складено план забудови садиби ОСОБА_8, згідно якого земельна ділянка має форму прямокутника, ширина земельної ділянки становить 27.5 м., довжина - 43.5 м. Після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка ОСОБА_6, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1996 року, виданого державним нотаріусом Тетіївської державної нотаріальної контори, стала власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідачці ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2004 року належить на праві власності після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, жилий будинок АДРЕСА_2. Згідно рішення виконкому Кашперівської сільської ради №8 від 24.02.1995 року розмір присадибних земельних ділянок позивачки і відповідачки було визначено по 0.18 га., а рішенням цієї ж ради від 21.05.1996 року сторонам передано у приватну власність земельні ділянки розміром 0.18 га.

Приймаючи рішення відмову в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтвердили факт встановлення в передбаченому порядку меж земельних ділянок позивачки та відповідачки. В порушення вимог постанови Ради Міністрів УРСР від 20.11.1970 року № 591 ""Про затвердження Положення про порядок порушення клопотань і вирішення питань про відведення земельних ділянок для державних і громадських потреб" межі земельної ділянки ОСОБА_8 не були винесені в натурі, не встановлені межові знаки та не зазначені вони на зворотному листку акту відведення.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до акту відведення в натурі земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 18.01.1972 року (а.с. 8), були встановлені в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_8, площею 1200 кв.м.

Не дивлячись на складання зазначеного акту, схема відведення вказаної земельної ділянки з зазначенням меж виготовлена не була, як і не зазначена вона на зворотній стороні акту.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що межі земельної ділянки, яку успадкувала позивачка, належним чином не були встановлені.

Крім того, відповідно до вищезазначеного акту відведення в натурі земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, мали бути встановлені межі ділянки площею 0.12 га. Рішенням Кашперівської сільської ради від 24.02.1995 року № 8 розмір присадибної земельної ділянки ОСОБА_8 був збільшений до 0.18 га.

Відведення в натурі земельної ділянки площею 0.18 га. позивачу не проводилось, межі не встановлювались.

Посилання апелянта на план забудови земельної ділянки, як доказ порушення права на користування земельною ділянкою, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки план забудови не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що фактично позивач не довів факту порушення своїх прав відповідачем, оскільки межі земельної ділянки позивача не встановлені в передбаченому законом порядку, доводи апеляційної скарги в цій частині рішення суду не спростовують, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Оношко Г.М.

Фінагєєв В.О.