Справа №22-ц-4155/11Головуючий у І інстанціїЗаріцький С.М.
Категорія51Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Мережко М.В.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Березовенко Р.В. Хворостяної А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ТОВ НВП «Магістр»на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ТОВ «НВП «Магістр»про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, -

В С Т А Н О В И Л А :

13 грудня 2010 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вказаним позовом в якому після уточнення своїх вимог просила суд скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" за №21-п від 18.05.2010 року про звільнення ОСОБА_7 з посади юрисконсульта з 18.05.2010 р. за п.4 ст. 40 КЗпП України. Поновити ОСОБА_7 на посаді юрисконсульта Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" з 18.05.2010 року. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі -7 810.46 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" на користь ОСОБА_7 заборгованість по заробітній платі за березень 2010 року в розмірі - 762.46 грн., квітень 2010 року в розмірі - 764,63 грн., травень 2010 року в розмірі 370.47 грн., а всього - 1897,56 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі - 2 500, 00 грн. судовий збір на користь держави в сумі - 17,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в розмірі - 37,00 грн.

14 грудня 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом в якому після уточнення своїх вимог просив суд скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" за №20-п від 18.05.2010 року про звільнення ОСОБА_6 з посади фахівця з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів з 18.05.2010 року за п.4 ст. 40 КЗпП України. Поновити ОСОБА_6 на посаді фахівця з ведення реєстрів власників іменних цінних паперів Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" з 18.05.2010 року. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі - 26 514,11 грн., заборгованість по заробітній платі за березень 2010 року в розмірі - 2588,48 грн., квітень 2010 року в розмірі - 2595,85 грн., травень 2010 року в розмірі -1382,09 грн., всього - 6566,42 грн., компенсацію за невикористану відпустку за період з 27.07.2008 року по 26.07.2009 року в розмірі - 1905,81 грн.., та за період з 27.07.2009 року по 26.07.2010 року в розмірі - 1905,81 грн.. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „НВП „Магістр" на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі - 2 500, 00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «НВП «Магістр»ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів в частині поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що згідно Наказу № 20-П від 18.05.2010 року ОСОБА_6 звільнено з 18 травня 2010 року з роботи за прогули без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення слугували Акти про відсутність ОСОБА_6 на робочому місті в період з 11.05.2010 р. по 17.05.2010 p., які підписані Генеральним директором ТОВ «НВП «Магістр»Поживотько В.Б., директором Корпан В.М. та бухгалтером Сівоконєвою І.О.

Із вказаних актів вбачається, що ОСОБА_6 11.05.2010, 12.05.2010, 13.05.2010, 14.05.2010 та 17.05.2010 pоку без поважних причин не вийшов на роботу за адресою: м. Київ, вулиця Промислова, будинок 1, адмін. корпус А.

Згідно Наказу № 21-П від 18.05.2010 року ОСОБА_7 було звільнено з 18 травня 2010 року з роботи за прогули без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення слугували Акти про відсутність ОСОБА_7 на робочому місті в період з 11.05.2010 року по 17.05.2010 pоку, які підписані Генеральним директором ТОВ «НВП «Магістр»Поживотько В.Б., директором Корпан В.М. та бухгалтером Сівоконєвою І.О. Із вказаних актів вбачається, що ОСОБА_7 11.05.2010 p., 12.05.2010 p., 13.05.2010 p., 14.05.2010 р. та 17.05.2010 p. без поважних причин була відсутня на роботі за адресою: м. Київ, вулиця Промислова, будинок 1, адмін. корпус А.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачів з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України не відповідало вимогам закону та було здійснене з порушенням встановленого законом порядку.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з вимогами ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 149 КЗпП України встановлено порядок застосування дисциплінарних стягнень, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином за змістом вищезазначених норм закону звільнення працівника з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце виключно в разі відсутності на роботі без поважних причин.

Приймаючи 18 травня 2010 року рішення про звільнення позивачів з роботи, відповідач порушив порядок накладення дисциплінарного стягнення визначений ст. 149 КЗпП України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, відповідач видаючи наказ про звільнення не з'ясував причин відсутності на роботі позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснення від них не відібрав, не перевірив поважності причини відсутності на роботі працівників.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутність працівників на роботі за адресою м. Київ, вул. Промислова, 1, адмін. корпус А - не може свідчити про відсутність зазначених осіб на роботі взагалі.

За матеріалами справи чітко встановлено, що попереднє робоче місце позивачів було за адресою м. Київ, вул. Сирецька, 5. Вказані обставини визнаються сторонами.

Стверджуючи відсутність позивачів на робочому місці, відповідач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачі були ознайомлені з наказом по підприємству ТОВ «НВП «Магістр»№ 4/3-П від 26.03.2010 року про зміну місцезнаходження офісу, а отже і зміну адреси їх робочого місця з 29.03.2010 року.

В даному випадку посилання апелянта на протокол загальних зборів учасників ТОВ «НВП «Магістер»від 24.03.2010 року, згідно з яким позивач ОСОБА_6 був присутнім на зборах, на яких було прийнято рішення про зміну місця знаходження офісу підприємства, а тому він був повідомлений про зміну свого робочого місця, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначеним рішенням зборів не визначено обов'язку працівників переїхати на нове робоче місце та не зазначено чіткої дати такого переїзду.

Вказана дата визначена наказом ТОВ «НВП «Магістр»№ 4/3-П від 26.03.2010 року про зміну місцезнаходження офісу, в якому зазначено, що адреса змінюється саме з 29.03.2010 року.

Доказів відсутності позивачів на робочому місці в м. Києві, вул. Сирецька, 5 відповідачем також не надано і звільнення з цих підстав не здійснювалось.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині, що звільнення позивачів відповідало вимогам закону, що останні були повідомлені про зміну місця розташування офісу протирічать дослідженим в судовому засіданні доказам.

Доводи апелянта в тій частині, що ним направлялися листи позивачам для з'ясування причин їх відсутності на роботі -колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі листи, згідно з наданих суду їх копій, направлялись після звільнення, а тому об'єктивно не можуть підтверджувати дотримання відповідачем процедури звільнення, згідно з якою роботодавець повинен відібрати пояснення в порушників трудової дисципліни до їх звільнення, з'ясувавши поважність чи не поважність відсутності на роботі. Крім того справа не містить жодного доказу, що вказані апелянтом листи були отримані позивачами.

Доводи апелянта щодо подачі позивачами заяви про звільнення 15.09.2010 року, заяви про надання відпустки від 26.05.2010 року -на думку колегії суддів не мають жодного значення для справи, оскільки позивачі були звільнення 18.05.2010 року і зазначений трудовий спір стосується виключно законності дій відповідача щодо цього звільнення.

Посилання апелянта на порушення позивачами строку звернення до суду, визначеного ст. 233 КЗпП України також є безпідставним, оскільки апелянтом не надано суду доказів, що позивачі були належним чином ознайомлені з наказом про звільнення від 18 травня 2010 року і з дати ознайомлення пропустили місячний строк звернення до суду без поважних причин.

Таким чином, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи апеляції зазначених висновків не спростовують, а тому вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ НВП «Магістр»- відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року - залишити без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Мережко М.В.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.