АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 27 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (надалі - Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_4О, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_4 10 серпня 2006 року, пославшись на те, що боржник не виконує своїх зобов'язань за договором, станом на 22 квітня 2010 року загальна заборгованість складає 159835грн.66коп. Оскільки відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором уклали з Банком договори поруки та зобовязались відповідати перед Банком солідарно з боржником, позивач, уточнивши свої вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість в сумі 159 835грн.66коп. та витрати по справі судовий збір у сумі 1 598грн.36коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2010 року позовні вимоги Банку задоволені частково, заборгованість та судові витрати по справі в повному обсязі стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про стягнення сум солідарно з усіх трьох відповідачів, а також судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 799грн.18коп. та 120грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права. На обґрунтування позивач зазначив, що у правовідносинах, які склались між сторонами, чітко встановлений термін договору поруки, що встановлений правочином, який не конкретизований конкретно, а пов'язаний з настанням події, яка має неминуче настати - подією погашення кредиту у повному обсязі солідарними боржниками, які залишаються зобов'язаними доти, доки сума заборгованості перед Банком не буде погашена у повному обсязі. Проте суд інстанції не застосував норми права, під регулювання яких підпадають зазначені спірні правовідносини щодо солідарного обов'язку основного позичальника і його поручителів, які залишаються зобов'язаними особами до повного погашення кредиту, та дійшов неправильного висновку про припинення договору поруки, укладеного з ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору № 19.1705 від 10 серпня 2006 р. (основного зобов'язання) ОСОБА_4 надано грошові кошти на строк користування, який складає 36 місяців, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки та платежі за кредитним договором у встановлений даним договором строк і виконати свої обов'язки за даним Договором в повному обсязі (а.с.5).

У забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору 10 серпня 2006 року укладено договори поруки № 19.1705ДП1 та № 19.1705 ДП2, згідно з умовами якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед ПАТ «ПроКредитБанк» відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_4 (а.с.9,10).

Згідно з п. 2.1 вказаного договору погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно Графіка повернення кредиту, наведеному в Додатку 1, який є невід'ємною частиною даного договору (а.с.6).

Відповідно до зазначеного Графіка зобов'язання за кредитним договором повинно було бути виконане ОСОБА_4 в повному обсязі станом на 11.08.2009 року.

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором станом на 22 квітня 2010 року загальна заборгованість складає 159835грн.66коп., із яких: 23643,52 гривень - борг по капіталу кредиту, 19944,77 грн. - борг по відсоткам (включаючи відсотки за фактичне користування кредитом - 11645,48 грн.), 116247,37 гривень пеня.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог до поручителя ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що договір поруки № 19.1705-ДП2 від 10 серпня 2006 року, укладений Банком із ОСОБА_2, на момент звернення позивача до суду припинено в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому заборгованість за Кредитним договором № 19.1705 від 10 серпня 2006 р. стягненню з останнього як з поручителя не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Приписами ч.1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруки відповідають перед кредитором солідарно.

Відповідно до п. 3.1 договорів поруки, вони набирають чинності з дати їх укладення та діють до повного виконання позичальником зобовязань, які виникають на підставі Кредитного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином ЦК України передбачає підстави для припинення договору поруки, укладеного на не визначений строк, пов'язані зі встановленням певного строку для надання можливості кредитору пред'явити вимогу поручителю.

Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» ніяких вимог до ОСОБА_8, як поручителя, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'являлося. З позовною заявою до суду Кредитор звернувся лише 22.04.2010 р., тобто після спливу строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а саме через 8 місяців та 11 днів.

Тому висновок суду про припинення договору поруки, укладеного з ОСОБА_2, є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Рішення суду в частині задоволення позову та стягнення сум заборгованості і судових витрат з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачами не оскаржено.

За таких обставин у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_9