АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-812/11 Головуючий у 1-й інстанції Савічева В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

Суддів: Касмініна О.В., Корнієнка В.І.,

при секретарі : Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину паєнагромадження та на 1/2 частку квартири, визнання частково недійсним рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2010 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири відмовлено.

В позові ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину паєнагромадження та на 1/2 частку квартири, визнання частково недійсним рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу. Просить скасувати частково рішення Автозаводського районного суду

м. Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2010 року та ухвалити нове, яким задовольнити повністю вимоги ОСОБА_2. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, постановленим з неповним дослідженням та оцінкою доказів, які мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 23 липня 1966 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про одруження УП-УР № 476831 від 23.07.1966 року.

Від шлюбу подружжя має синів - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради депутатів трудящих №320 від 06.06.1967 року у м. Кременчуці створено ЖБК «Луч».

Вартість пайових внесків, які необхідно було сплатити за 3-кімнатну квартиру в кооперативі, складала 4 912 радянських рублів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 прийняли рішення до вступу в ЖБК «Луч». Враховуючи п. 5 Типового статуту ЖБК, де зазначено, що кількість членів кооперативу має відповідати кількості квартир - членом кооперативу став сам ОСОБА_6

При вступі до кооперативу зроблено внесок за рахунок сімейних коштів в розмірі 40% вартості квартири, що становить 2098 радянських рублів.

Після закінчення будівництва кооперативного будинку № 93 по вул. Леніна в

м. Кременчуці ( на даний час буд. 27 по вул. 60-річчя Жовтня) ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали ордер № 113 від 02.01.1971 року на вселення у квартиру. Довідкою ОСББ - 18 від 02.02.2010 року підтверджується склад сімей отримавши квартири.

3 моменту вселення в квартиру і до 1975 року ОСОБА_6 виплачував пайові внески до кооперативу, членом якого він був.

15 липня 1975 року у звязку з сімейними негараздами шлюб між подружжям було розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням народного суду м. Кременчука від 04 березня 1971 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку починаючи з 03.02.19071 року і до повноліття.

Рішенням народного суду м. Кременчука від 18 березня 1971 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про розподіл пайових внесків задоволено. Стягнуто на користь позивачки пайових внесків на суму 1050 крб.

Рішенням Автозаводського народного суду м. Кременчука від 23 червня 1975 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та розподіл майна подружжя задоволено.

Враховуючи викладене та той факт, що позивачка не надала до суду доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а лише висловлювала припущення, суд вірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні її позовних вимог.

Відповідно до довідки ЖБК «Луч» від 13.03.1986 року про повну виплату пайових внесків ОСОБА_6 закінчив виплату за кооперативну квартиру у 1985 році.

В подальшому на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1079 від 10.11.2008 року ОСОБА_6 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва він став одноосібним власником вказаної квартири.

Також встановлено, що 14.06.1978 року ОСОБА_6 уклав шлюб з позивачкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу И-КЕ №337873 від 14.06.1978 року.

Від другого шлюбу 09.07.1979 року народився син ОСОБА_8.

Згідно карточки прописки ОСОБА_3 була прописана у квартирі АДРЕСА_2 16 лютого 1980 року і виписана з неї 22 травня 1981 року з виїздом в

м. Карловка.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 1981 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано.

Позивачка посилається на те, що за час шлюбу вони з чоловіком за спільні кошти погашали кредит і до 21.06.1085 року повністю виплатили пайовий внесок за квартиру. Але в підтвердження цього ОСОБА_3 не надано жодних доказів.

Тому районний суд правомірно відмовив в задоволенні її позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2010 року не встановлено. Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_9

(підпис) ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1