Справа № 2-115/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л. А.,

при секретарі Унгурян Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

21 червня 2010 року в м. Татарбунари Одеської області помер ОСОБА_2, з яким мати позивача довгий час проживала однією сім'єю. Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 3,93 га, розташована на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, засвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД за № 079859 від 15.04.2002 року. За життя, а саме 02.12.2008 року спадкодавець зробив розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповів позивачу вищезазначену земельну ділянку.

Позивач не пропустив встановлений законом термін на прийняття спадщини, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у його видачі в зв'язку з відсутністю Витягу з державного реєстру земель присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру.

Крім цього, позивач звернувся до Одеської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру для отримання Витягу з державного реєстру земель, із якої 13.10.2010 року отримав письмового листа, де зазначено, що ведення автоматизованої системи державного земельного кадастру здійснюється згідно Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України за №174 від 02.07.2003 року, у зв'язку з чим земельним ділянкам, на які виготовлялися Державні акти на право приватної власності на землю в період до 01.09.2003 року, кадастрові номера не присвоювалися, інформація по земельним ділянкам до АС ДЗК не вносилась, а тому вищевказана філія не має змоги виготовити Витяг з державного реєстру земель по заяві.

Зазначені обставини стали причиною звернення останнього до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на спадкову земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник Приморської сільської ради Татарбунарського району направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Копією заповіту від 02.12.2008 року (а.с.6) підтверджується, що позивач є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку площею 3,93 га, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії 1У ОД №079859, що розташована на території Приморської сільської ради Татарбунарського району, після смерті ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №228041 (а.с.7) ОСОБА_2 помер 21 червня 2010 року.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії IУ-ОД № 079859 (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,93 га, розташованої на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки №2245 від 20.10.2010 року (а.с.9), вартість земельної ділянки площею 3,93 га, що належить ОСОБА_2 згідно Державного акту серії ІУ-ОД №079859, складає 66019,68 грн.

З листа Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру»№10-12004/09 від 13.10.2010 року (а.с.10), адресованого позивачу, вбачається, що ведення автоматизованої системи державного земельного кадастру здійснюється згідно Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України за №174 від 02.07.2003 року, у зв'язку з чим земельним ділянкам, на які виготовлялися Державні акти на право приватної власності на землю в період до 01.09.2003 року, кадастрові номера не присвоювалися, інформація по земельним ділянкам до АС ДЗК не вносилась, а тому вищевказана філія не має змоги виготовити Витяг з державного реєстру земель по заяві.

З листа нотаріуса (а.с.12) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту у звязку з відсутністю витягу з Державного реєстру земель відносно зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилась земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3.93 га, засвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії IУ-ОД №079859, яка належала за життя ОСОБА_2, позивач є спадкоємцем по заповіту після його смерті, інші спадкоємці із заявами про прийняття чи відмови від обовязкової частки у спадщині до нотаріуса не звертались. В звязку з ненаданням позивачем ОСОБА_3 з державного реєстру земель присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру, який виготовити після смерті спадкодавця неможливо, Татарбунарською державною нотаріальною конторою відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку.

За таких обставин, суд вважає, що за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на земельну ділянку площею 3,93 га, засвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії IУ - ОД №079859 від 15 квітня 2002 року, розташовану на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилась після смерті ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 15,58-60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст. 328,1216,1223,1233,1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,93 га, що розташована на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IУ-ОД № 079859, виданого 14 квітня 2002 року ОСОБА_2, померлого 21 червня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк