АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 41 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Турік В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 35», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 20 у будинку № 27 по вул. Балакіна у м. Кривому Розі, посилаючись на їх непроживання в квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 20 у будинку № 27 по вул. Балакіна у м. Кривому Розі. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 8,50 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неврахування судом пояснень свідків, які підтвердили факт непроживання відповідача ОСОБА_4 у спірній квартирі без поважних причин та факт його постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ставлять питання про зміну рішення суду в частині задоволення позовних вимог з ухваленням нового рішення про відмову в їх задоволенні, посилаючись на недоведеність обставин, а саме: належними доказами не доведено того, що ОСОБА_6 вибув зі спірної квартири на постійне місце проживання до м. Харкова, був відсутнім за місцем своєї реєстрації без поважних на те причин. Крім того, суд не врахував, що у відповідності до ст. 71 ЖК України він має право на збереження за ним житла у звязку з перебуванням у відрядженні. Не встановлено судом й з якого саме часу ОСОБА_6 не проживає у спірній квартирі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_4 частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 на підставі ордеру № 109251 від 02.08.1981 року є основним наймачем квартири АДРЕСА_1.

Окрім нього, у вказаній квартирі зареєстровані його два сини ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 72 ЖК України та виходив з факту непроживання ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року у звязку зі зміною місця проживання та наявності підстав для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання ОСОБА_4 втратившим право користування спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що його відсутності без поважних причин в спірному житловому приміщенні не встановлено.

Проте, повністю погодитися з такими висновкам суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до розяснень, наведених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 8 від 11.10.1995 року зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. І тільки у разі відсутності наймача або члена його сімї понад встановлений строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Як вбачається з позовної заяви, предметом вимог ОСОБА_2 є визнання батька - наймача ОСОБА_4 та брата ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою № 20 у будинку № 27 по вул. Балакіна у м. Кривому Розі у звязку з їх відсутністю в квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ОСОБА_2 не доведено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних на те причин понад шість місяців.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про визнання втратившим право користування жилим приміщенням ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність відповідача ОСОБА_4 у спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують правильності висновків суду в цій частині рішення. Посилання на факт постійного проживання ОСОБА_4 у будинку в Софіївському районі не можна взяти до уваги при заявленому позові з підстав ст. 71 ЖК України, оскільки оспорюючи вставнолений рішенням суду факт неприязних стосунків позивача з батьком, ОСОБА_2 не спростував його належними та допустимими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є законним і обґрунтованим.

З висновком суду першої інстанції про визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, колегія суддів погодитися не може.

Зазначаючи про непроживання відповідача ОСОБА_6 у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, суд не врахував відомості про роботу відповідача ОСОБА_6 з 15.10.2009 року (а.с. 67, 67, 112) та тимчасової відсутності його на території України у звязку з відрядженням до Російської Федерації, що у відповідності до п.2 ч.3 ст. 71 ЖК України є підставою для збереження за ним житлового приміщення.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів не може визнати правильним та обґрунтованими рішення суду про задоволення позову на підставі ст. 71 ЖК України з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_6 залишив житло у завязку зі зміною місяця проживання.

Отже, висновки суду щодо непроживання ОСОБА_6 в спірній квартирі без поважних причин ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені належними та допустимим доказами, тоді як відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 ст. 60 ЦПК України вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поясненнями свідків встановлено тільки факт відсутності відповідача ОСОБА_6 в квартирі без зясування причин такої відсутності, на що суд першої інстанції не звернув уваги і дійшов хибного висновку про неповажність причин не проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, судом не встановлено безспірно з якого часу не проживає ОСОБА_6 в спірній квартирі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту не проживання в квартирі без поважних причин понад встановлений ч. 1 ст. 71 ЖК України строк, заслуговують на увагу.

Посилання позивача на невиконання відповідачами своїх обовязків зі сплати житлово-комунальних послуг не є підставою для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, стягнення судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 35», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 35», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, а також в стягненні судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: