АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 39 (ІV) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Соколан Н. О., Зубакової В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі й гідності та стягнення моральної і матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист честі й гідності та стягнення моральної і матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому, як субєкту підприємницької діяльності, була виділена земельна ділянка під будівництво автостоянки. Не зважаючи на наявність усіх законних підстав для проведення будівельних робіт, відповідачі по справі чинили йому різні перешкоди, ображали його, розповсюджували неправдиві відомості та ганьбили його ділову репутацію, подаючи скарги в різні інстанції.

Неодноразово уточнюючи свої вимоги, позивач в останній редакцій вимог просив суд зобовязати відповідачів направити письмове звернення до Криворізької міської ради, директорові КЖП № 17, прокурору м. Кривого Рогу про відкликання поданих ними скарг та публічно вибачитися перед ним по місцевому телебаченню через телепрограму «Рудана», стягнути з відповідачів на його користь солідарно в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16663 грн. 95 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди по 2000 грн. з кожного відповідача, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29.10.2010 року за заявою позивача залишено без розгляду його позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів направити письмове звернення до Криворізької міської ради м, директорові КЖП № 17, прокурору м. Кривого Рогу про відкликання поданих ними скарг та публічно вибачитися перед позивачем по місцевому телебаченню через телепрограму «Рудана».

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 10260 грн. 29 коп., витрати по справі: 98 грн. за сплату поштової кореспонденції та 51 грн. 15 коп. в рахунок сплати державного мита і всього на суму 10409 грн. 44 коп. стягнуто з відповідачів, з кожного окремо, на користь позивача, по 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Відповідачі по справі не були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи; позивачем виступала не фізична особа, а юридична особа-підприємець, тому справа повинна розглядатись на нормами КАС України; судом не встановлені усі обставини, які мають значення для вирішення справи, не перевірено законність надання позивачу дозволу на будівництво автостоянки, не враховано того факту, що позивач добровільно відмовився продовжувати будівництво; позивач не надав суду доказів наявності шкоди, спричиненої діями відповідачів.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги відповідачів та залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який є субєктом підприємницької діяльності, рішенням Криворізької міської ради № 999 від 09.07.2003 року виділено у користування терміном на 2 роки для будівництва стоянки автомобільного транспорту земельну ділянку загальною площею 0,2 га за адресою: м. Кривий Ріг, ОСОБА_10 Василевського.

Починаючи з травня 2004 року відповідачами, які є мешкають по ОСОБА_10 Василевського у м. Кривому Розі, подаються колективні скарги до органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо неправомірності дій ОСОБА_2 з будівництва вказаної автостоянки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачами права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації й наявності у звязку з цим підстав для відшкодування на його користь спричиненої моральної та матеріальної шкоди.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам законності та обґрунтованості ухвалене по справі рішення не відповідає.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

З вищенаведеного витікає, що сама по собі обставина звернення особи (осіб) до компетентних органів не є поширенням недостовірної інформації щодо особи, відносно правомірності дій якої це звернення й направлено, а є фактично реалізацією соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів особи, яка звернулася.

Аналогічне розяснення міститься й в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог ОСОБА_2 є порушення його честі, гідності та ділової репутації діями відповідачів у звязку з подачею ними до різних установ, а саме: Криворізької міської ради, КЖП № 17, прокурору м. Кривого Рогу, Президента України, Премєр-міністра України, колективних скарг щодо незаконності будівництва ним автостоянки, висловлюванням відносно нього образ.

Однак, вирішуючи спір, в порушення положень ст. 214 ЦПК України, суд першої інстанції не визначившись з характером спірних правовідносин й не врахувавши вищевказаних положень Конституції України та висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей), дійшов помилкового висновку, що звернення відповідачів зі скаргами до органів державної влади та органів місцевого самоврядування відносно незаконності будівництва позивачем автостоянки (а.с. 24, 25-27, 28-30, 31-35 т.1.), є поширенням недостовірної інформації щодо позивача, а не реалізацією відповідачами конституційного права з метою захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Сам факт відсутності порушень діючих норм законодавства і будівельних норм при будівництві автостоянки позивачем, що встановлено за результатами проведених перевірок за скаргами відповідачів, не може бути підставою для задоволення позову.

Отже, оскільки, порушення особистого немайнового права позивача діями відповідачів відсутнє, то відсутні й підстави для задоволення предявленого ним позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду - скасуванню на підставі п.2, п.4 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2010 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі й гідності та стягнення моральної і матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: