АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1129/11 Справа № 22ц-8552/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2011 року за позовом Будинкоуправління №1 Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про виселення із житлового приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області, Будинкоуправління №1 Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання провести реєстрацію, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2011 року відмовлено у задоволенні позову Будинкоуправління №1 Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про виселення із житлового приміщення. А також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням, зобовязання провести реєстрацію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам у справі та нормам матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та зустрічних позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що на час пред'явлення позову, ОСОБА_2 була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною довідкою.

Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області посилалося на те, що ОСОБА_2 самовільно зайняла спірне житлове приміщення - по вул. Курсантська 12/3 смт. Гвардійське, а тому на підставі ст. 116 ЖК України, підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 зайняла спірне приміщення не самовільно. Сторони в судовому засіданні не заперечували того, що ОСОБА_2 із 1996 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони не заперечували той факт, що дозвіл на заселення в квартиру ОСОБА_2 надав колишній керівник Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району.

Зазначене підтверджено і розписками ОСОБА_2 від 1994 року про отримання квартири, заявою від 2005 року, квитанціями оплати за житло та комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст. 53 ЖК України, єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер.

Судом встановлено, що ордер на вселення в спірне приміщення ОСОБА_2 не видавався.

Незважаючи на відсутність ордеру, суд вважав, що особа, яка вселилася до жилого приміщення з порушенням встановленого нормами ЖК України правил, але з дозволу керівника органу, у веденні якого перебуває житлове приміщення, не може вважатися такою, що самоуправно зайняла зазначене житлове приміщення.

Суд вважав, що між сторонами укладений договір майнового найму.

Врахувавши вимоги ст. 256 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 759,763 ЦК України 2003 року, суд обґрунтовано вважав, що Будинкоуправління № 1 Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області не позбавлене права звернення до суду з позовними вимогами про розірвання договору найму. Оскільки починаючи із 02.02.2008 року Будинкоуправління № 1 неодноразово попереджало ОСОБА_2 про звільнення спірної квартири, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права користування житловим приміщенням та зобовязання провести реєстрацію в цьому приміщенні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про набуття нею права на користування спірним житловим приміщенням є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджено, а сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_2 була зареєстрована за іншою адресою - вул. Буркіна 1/40 в смт. Гвардійське, де зберігала своє право на житло до 2008 року. А знялася із реєстрації за цією адресою тільки у звязку із подачею позову до неї про виселення.

Таким чином, ОСОБА_2 не відмовлялась весь цей час від права на житло за іншою адресою. А тому відсутні підстави для висновку про те, що вона має право на житлове приміщення по вул. Курсантська 12/3 смт. Гвардійське у порядку, передбаченому Житловим Кодексом України.

Такою підставою не можуть бути посилання на те, що ОСОБА_2 тривалий час проживала у спірній квартирі і відноситься до категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

ОСОБА_2 вселилась в спірне житлове приміщення без дотримання порядку, передбаченого ст..ст.53,58,61 ЖК України. А її доводи про не застосування судом вимог ст.45 ЖК України спростовуються матеріалами справи, оскільки вона не перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно відхилити, оскільки відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: