У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2011 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Собіни І.М., Ковалевича С.П.,

при секретарі Сеньків Т.Б.

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 01 червня 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 01 червня 2011 року позов ПАТ «Універсал Банк»задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк»538346 гривні 34 коп. заборгованості по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом 119049 гривень 02 копійок та 17191 гривень 79 копійки пені. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув спір відповідно до ст. 15,16 ЦПК України де зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, а також інших правовідносин. Суд не звернув увагу на те, що, укладаючи кредитний договір, він діяв як фізична особа підприємець і кредитна лінія надається тільки на підприємницьку діяльність. Вимоги юридичної особи - банку до іншої фізичної особи підприємця, що виникли з укладеного між ними кредитного договору підлягають розгляду в порядку господарського судочинства(ст.1.12 Господарського кодексу України). При винесенні рішення суд не врахував того, що при укладенні кредитного договору були порушені вимоги цивільного законодавства. Укладення споживчого кредиту у іноземній валюті, не визначення в договорі типу відсоткової ставки(фіксованої чи змінної), не попередження споживача про можливі валютні ризики та включення до договору несправедливих умов свідчать про недосягнення істотних умов договору, а отже, не укладення такого договору. За таких обставин просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не

підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із простроченням відповідачем виплати чергової частини заборгованості відповідно до умов договору кредиту, у позивача виникло право вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також відсотків та пені.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у тому разі, коли договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Універсал Банк»та ОСОБА_3 було укладено 8 жовтня 2007 року договір, згідно до якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 68000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків у розмірі 14% річних з кінцевим строком повернення до 7 жовтня 2017 року .

В звязку з невиконанням умов кредитного договору позичальником, Банк звернувся про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту, яка відповідно до вищезгаданого графіка та поданих розрахунків, станом на 22 вересня 2011 року складала 674587,15 грн., включаючи пеню.

З огляду на викладене, вимоги банку про дострокове повернення частини позики, що залишилась, є законними.

Не заслуговують на увагу суду посилання апеляційної скарги щодо неправомірності відкриття провадження у справі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства. Як видно з кредитного договору позивач, при укладенні договору , діяв як фізична особа.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі мотиви і зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи. Підстав для скасування чи зміни судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 01 червня 2011 року залишити без змін..

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Ковалевич С.П.

ОСОБА_4

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-1481/2011р. Головуючий у І інстанції Крижова О.Г.

Категорія: 19,27 Доповідач Ковальчук Н.М.