Справа №22-ц-2238/11Головуючий у І інстанціїПінкевич Н.С.
Категорія54Доповідач у 2 інстанції Яворський
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого -судді : Яворського М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі Білан К.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_3, третя особа головне управління з питань захисту прав споживачів Київської міської державної адміністрації про розірвання договору, зобов'язання вчинення дій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року позивачка звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 та з врахуванням уточнень просила розірвати договір №46 від 30 вересня 2008 року між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь 16000 грн. сплачених на виконання умов договору; зобов'язати відповідача надати розрахунок по вартості робіт, матеріалу по укладеному договору; та стягнути з відповідача на її користь в сумі 243225 грн. як штрафну санкцію за порушення строків виконання зобов'язань, а також 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 30 вересня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір №46, відповідно до якого відповідач зобов'язався виготовити, доставити та змонтувати позивачці за місцем її проживання меблевий гарнітур (кухня, шафа-купе). Вартість замовлення була встановлена за домовленістю у сумі 23500 грн., строк виконання - до 15 листопада 2008 року. В день підписання договору позивачка внесла передоплату у розмірі 13000 грн., а після цього 02 жовтня 2008 року на вимогу відповідача передала ще 3000 грн. Відповідач в обумовлений строк роботи не виконав. Лише 15 квітня 2009 року, після багатьох телефонних дзвінків та нагадувань, відповідач частково виконав умови договору, а саме: привіз та змонтував кухню. Після монтажу кухонного гарнітуру позивачкою було виявлено безліч недоліків, відхилень від схем. В процесі виготовлення меблів ніяких уточнень щодо неузгоджених з нею деталей не відбувалось, до цього дня їй не надано кошторис. Не виконаними залишились роботи по доставці та встановленню шафи-купе з причини її повної невідповідності кресленню. Станом на 15 вересня 2009 року відповідач прострочив виконання робіт за договором на 345 днів. Таким чином, сума штрафних санкцій становить 243225 грн. Крім того, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у неякісному наданні відповідачем послуг, односторонній відмові виконання умов договору, неправомірному користуванні сплаченими коштами, неможливості поліпшити свої житлові умови та виснаженні нервового стану.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 16 грудня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати, та призначити у вказаній справі судову товарознавчу експертизу для визначення відповідності виготовленої та влаштованої меблевої стінки кухні та шафи купе державним нормам та стандартам.

Представник відповідача у справі подав заперечення на апеляційну скаргу в якій посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та не доведення позивачкою позивних вимог. Крім того представник відповідача посилався на те, що саме з вини позивачки ОСОБА_2, яка здійснювала будівельні роботи в приміщенні кухні тривалий час і сама ж перешкоджала своєчасно встановити кухонний гарнітур, тому вважав, що вини відповідача у не своєчасному виконанні замовлення немає, так як і не вбачає вини відповідача у тих недоліках на які посилається позивачка, оскільки самі по собі роботи відповідачем не було повністю закінченні по монтування гарнітура та його налагоджуванню, а позивачка стала чинити перешкоди по закінченню розпочатих робіт по налаштуванню гарнітуру та звернулася до суду із вказаним позовом. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що 30 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір №46, відповідно до п.1, п.3 якого відповідач у справі ОСОБА_3 зобов'язався виготовити, доставити та змонтувати меблеві вироби, а саме: кухню та шафу-купе, а ОСОБА_2 прийняти та оплатити їх.

В п.7 даного договору визначено, вартість виконання вказаного замовлення та порядок оплати , а саме замовник вносить аванс у розмірі 13000 грн., а загальна вартість замовлення становить 23500 грн.

Терміни виконання робіт встановлені в п.8 Договору, згідно якого замовник зобов'язаний розпочати виконання робіт протягом 7 діб з моменту отримання авансу та завершити до 15 листопада 2008 року.

Фактично монтаж кухонного гарнітуру було розпочато лише 15 квітня 2009 року. На час розгляду справи монтаж кухні закінчено не було.

Після чого, ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з листом про усунення виявлених недоліків у змонтованому кухонному гарнітурі.

29 липня 2009 року було складено акт виявлених недоліків кухонного гарнітуру, виготовленого ОСОБА_3

Листом від 27 липня 2009 року за №0125/5440 Головного управління з питань захисту прав споживачів ОСОБА_2 був направлений акт перевірки.

З акту перевірки від 21 квітня 2009 року №002145 вбачаються порушення ОСОБА_3 вимог п.10.2 ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови», а саме: гарантійний термін, який має становити 2 роки (п.11 Договору від 30 вересня 2008 року). Також порушені строки розгляду претензії споживача та вимоги п.7 Правил побутового обслуговування населення, що стосується права споживача на інформацію про продукцію. Інших порушень, які б вказували на неякісність виготовлених меблів перевіркою не виявлено.

Вирішуючи вказаний спір, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачка у справі не надала суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Так, суд в рішенні зазначив, що частина зауважень позивачки виникла в результаті того, що монтаж кухонного меблевого гарнітуру не завершений. Інша частина зауважень є технічно обумовленою, або виникла не з вини виконавця договору, про що зазначено в акті виявлення недоліків від 29.07.2009 року. Також з пояснень сторін встановлено, що шафа-купе не була встановлена, оскільки позивачка відмовилась від її прийняття.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухвалений на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказах.

Так, відповідно до п.4 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як зазначено у п.12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Суд першої інстанції, даючи оцінку доказам у справі послався на те, що згідно до експертного висновку №В-923 від 08 квітня 2010 року Київської торгово-промислової палати при зовнішньому огляді представленого набору кухонних меблів експертом виявлені дефекти зовнішнього виду. Проте, із зазначений висновок не містить відомостей про те чи є вказані дефекти істотними, та чи можуть вони бути усунені після завершення монтажу та регулювання.

Згідно висновку спеціаліста ОСОБА_4 про результати дослідження (експертизи) відповідності виробу кресленню від 06 квітня 2010 року, меблевий гарнітур - шафа-купе є готовим виробом, який відповідає наданим для дослідження кресленням на його виготовлення.

Так, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 143 ч.1 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, сприяючи всебічному і повному з'ясування обставин справи за заявою позивачки у справі ОСОБА_2 17 вересня 2010 року призначив по даній справі товарознавчу експертизу для встановлення обставин, що мають суттєве значення для вирішення вказаного спору, а саме для з'ясування чи має меблевий гарнітур виготовлений та встановлений відповідачем у будинку позивачки істотні недоліки та чи можливо їх усунути. Однак виконання вказаної ухвали стало не можливе з підстав не проведення позивачкою попередньої оплати вказаної експертизи.

Апеляційним судом за клопотання позивачки під час апеляційного розгляду також була призначена товарознавча експертиза .

Позивачка не здійснила попередню оплату проведення експертизи, не дивлячись на те, що 12 березня 2011 року їй було направлено відповідне повідомлення, що і перешкодило проведення вказаної експертизи та з'ясування обставин що мають суттєве значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну (ст. 73 ЦПК України). У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що позивачка у справі не надала суду достатніх та допустимих доказів того, що виготовлений відповідачем та встановлений у будинку позивачки меблевий гарнітур містить істотні недоліки, і що ці недоліки роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, а також те, що вказані недоліки не може бути усунуті, а тому суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою позовних вимог та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду та не можуть підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 , 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: М.А.Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

О.П. Коцюрба