Справа № 2-о-37/11
У Х В А Л А

"07" листопада 2011 р. м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Левика Я.А.,

при секретарі - Красносельській Ю.Р.,

з участю прокурора Сеньківа О.Я.,

представника заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна щодо ОСОБА_3, -

встановив:

Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області звернувся в суд з заявою у які просив про звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна малолітньої ОСОБА_3

В обґрунтування заяви у її тексті, а також у поясненнях представник вказували про те, що ОСОБА_2 є опікуном малолітньої дитини сироти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно розпорядження голови Личаківської районної адміністрації м.Львова від 4.01.2006 року №3. У зв'язку із вчиненням насильства відносно дитини малолітня відібрана від опікуна згідно розпорядження голови Золочівської РДА від 16.05.2011 року №222. Вказане розпорядження було винесено через отримання неодноразових сигналів зі шкоди де навчається дитини з приводу застосування до неї насильства опікуном. Як повідомили працівники школи вони виявили у дитини синяки, крім цього як стало відомо зі слів однокласників дитини остання хоче втікати з дому. Крім цього, було з'ясовано, що дитина агресивно ставиться до вчителів у тих випадках коли їй хочуть поставити низьку оцінку, оскільки переживає за те, що її будуть вдома бити. Вважають, що вчиненням насильства відносно дитини, факт застосування якого був встановлений при розслідуванні кримінальної справи, а також застосуванням неприпустимих засобів виховання, агресивної поведінки, залякуванням дитини опікуном порушуються права дитини та через вказане порушення прав дитини опікуна слід звільнити від її повноважень опікуна. Просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заяви не визнала. Пояснила, що вона дійсно є опікуном вказаної неповнолітньої ОСОБА_3, а крім цього вони з чоловіком мають свою власну дитину-інваліда ОСОБА_3, а також усиновили з того самого дитячого будинку і сина ОСОБА_4. ОСОБА_3 проживає з ними з 2006 року. Вона з часу проживання у них в сім'ї мала певні нервові розлади, які спочатку мали дуже яскраво виражену форму, а з часом вона ставала спокійнішою. Вони неодноразово возили її до різних спеціалістів, однак їм так і не пояснили причини не зовсім нормальної поведінки дитини. З часом дитина звикла до сім'ї і вони проживали як звичайна сім'я. Періодично її поведінка була не зовсім нормальною. Вона дійсно одного разу застосувала насильство до дитини, жаліє через це. Однак таке мало місце через те, що дитина після перебування у літньому таборі відпочинку куди її відправили не зовсім з доброї волі приїхала у стресовому стані з якого довго не могла вийти. Стала неуважна, не слухалась, не реагувала на жодні умовляння та зауваження. Одного разу через таку поведінку ОСОБА_3 вона вдарила її. Таких методів виховання, про які вказує представник заявника вона не застосовує по відношенню до дітей. Через фактично одиничний випадок застосування насильства про її буцімто негативну поведінку дуже перебільшено вказано у заяві та представником заявника. Вона дуже переживає через тривале окреме проживання від дитини і знає, що ОСОБА_3 переживає теж та хоче додому. Вона завжди докладала великих зусиль для опіки, догляду за дитиною, матеріальне забезпечення та лікування. Вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Заслухавши прокурора, який просив у задоволенні заяви відмовити, пояснення представника заявника, заінтересованої особи, спеціаліста ОСОБА_5, малолітньої ОСОБА_3 (з участю педагога ОСОБА_6.), свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

З пояснень осіб, що беруть участь у справі, свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с. 2); розпорядження Личаківської районної адміністрації м.Львова «Про призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3 (а.с. 4), довідки про склад сім'ї ОСОБА_2, свідоцтва про смерть ОСОБА_15 (а.с. 40); витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3, а також пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 судом встановлено, що розпорядженням Личаківської районної адміністрації м.Львова від 4.01.2006 року №3 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, біологічна мати якої померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а відомості про батька записані у актовому записі про народження зі слів матері було призначено опікуна ОСОБА_2, заінтересовану особу по справі. З часу призначення опікуном ОСОБА_2 малолітня ОСОБА_3 проживає разом із її сім'єю, до якої входять, крім них, чоловік ОСОБА_16, їх донька ОСОБА_3 1991 р.н. та усиновлений син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3

З пояснень свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, акту №1 з'ясування обставин вчинення насильства щодо дітей від 13.05.2011 року (а.с. 5); висновку судово-медичної експертизи №116/2011 від 23.06.2011 року (а.с. 108 кримінальної справи №1-123/2011), пояснень малолітньої ОСОБА_3, чого не заперечила і сама заінтересована особа ОСОБА_2, нею було вчинено фізичне насильство над малолітньою ОСОБА_3 у травні 2011 року, а саме завдано їй побоїв.

Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неодноразовість такої поведінки заінтересованої особи по відношенню до малолітньої, зокрема, про заподіяння їй неодноразово тілесних ушкоджень, завдання побоїв, примушування до виконання важкої фізичної роботи, залякування, тощо, про що стверджувалось у заяві та поясненнях представника заявника судом не здобуто.

Суд не бере до уваги акту №1 з'ясування обставин вчинення насильства щодо дітей від 13.05.2011 року показів свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, з яких вбачається, що зі слів дитини ОСОБА_3 її била її опікун ОСОБА_2 неодноразово, також неодноразово проявляла агресію по відношенню до неї через будь-які причини, що малолітня хотіла втікати з дому, оскільки такі базуються на поясненнях малолітньої ОСОБА_3, а така вчинення згаданої негативної поведінки по відношенню до неї заперечує, вказує що обмовила опікуна. Крім цього, прояви будь-якої агресивної поведінки заінтересованої особи по відношенню до дитини, застосування насильства по відношенню до неї заперечили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є родичами опікуна та дитини та дуже часто відвідують їх сім'ю.

Що стосується постанови Золочівського районного суду Львівської області від 15.08.2011 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 125 ч.1, 166 КК України про закриття справи відносно неї у зв'язку із актом амністії, то така доказом вчинення згаданих негативних дій заінтересованої особи по відношенню до малолітньої протягом тривалого часу та неодноразовості агресивних, насильницьких дій, якими протягом тривалого часу порушуються права малолітньої бути не може, оскільки такою не встановлено конкретних обставин такої поведінки, а лише вирішено питання про припинення кримінального переслідування відносно ОСОБА_2 за вчинення дій, що містять ознаки злочинів.

Натомість як вбачається із характеристики ОСОБА_3 виданої Жуличівською ЗОШ І-ІІ ступенів (а.с. 7; довідки про склад сім'ї ОСОБА_2, виданої Почапівською сільською радою Золочівського району Львівської області (а.с. 8); письмової заяви малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 45); Характеристики ОСОБА_2 виданої Почапівською сільською радою Золочівського району Львівської області (а.с. 48); характеристики директора ТзОВ «ім. Маркіяна Шашкевича» чоловіка заінтересованої особи ОСОБА_16 (а.с.49); похвальних листів виданих ОСОБА_3 Жуличівською школою, сертифікату учасника математичного конкурсу ОСОБА_3, її табелів досягнень у навчанні та відвідуванні шкоди за 2006-2010 роки, пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, пояснень психолога ОСОБА_5 - малолітня ОСОБА_3 протягом більш як п'яти років проживає у сім'ї її опікуна ОСОБА_2, до якої входять, крім них, чоловік ОСОБА_16, їх донька ОСОБА_3 1991 р.н. та усиновлений син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 У малолітньої незважаючи на певні її психологічні особливості, склались надзвичайно міцні сімейні стосунки з рештою членів її сім'ї. Малолітня живе у добрих матеріально-побутових умовах, доглянута. Опікун потягом вказаних п'яти років належним чином виконує свої обов'язки по відношенню до неї. Здійснює її належний догляд, виховання, займається її підготовкою до самостійного життя, дбає про її фізичний та духовний розвиток, забезпечує належними умовами для навчання та відпочинку. Завдяки вказаній опіці ОСОБА_3, зважаючи на те, що її інтелектуальний розвиток відповідає рівню нижньої межі вікової норми та психологічні особливості, що потребують періодичних оглядів психологів та обстежень має певні досягнення у навчанні в школі, неодноразово отримувала похвальні листи за високі досягнення, брала участь у міжнародному математичному конкурсі, відвідує церкву, крім цього відвідує хоровий гурток, гурток з інформатики. Знаходить спільну мову з однокласниками та іншими дітьми свого віку, ввічлива до старших, добре ставиться до своїх близьких та знайомих.

Враховуючи вказане, на думку суду, опікун малолітньої ОСОБА_3, заінтересована особа по справі, протягом свого більш як п'ятирічного опікунства, зважаючи на свої можливості належним чином дбає та піклується про фізичний та духовний розвиток дитини її навчання, підготовку до самостійного життя, не допускає порушення її особистих прав та інтересів.

Крім цього, як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і психолога ОСОБА_5, тривале перебування неповнолітньої поза межами сім'ї вкрай негативно впливає на її психологічний стан, така перебуває у стресовому стані та її найбільшим та єдиним бажанням є якнайшвидше повернення додому у сім'ю опікуна. Такі ж переживання через тривале окреме перебування, перебування у стресовому стані внаслідок цього і у опікуна, яка теж найбільше прагне повернення у сім'ю малолітньої та надзвичайно переживає з приводу можливості позбавлення її повноважень опікуна.

Крім цього, як ствердила психолог ОСОБА_5 на її думку не відповідають дійсності твердження у висновку психо-діагностичної роботи психолога ОСОБА_17 (а.с. 61) про те, що у малолітньої відсутня емоційна прихильність до опікуна, оскільки на її думку така присутня та яскраво виражена та протягом тривалого окремого проживання малолітня намагається її якнайбільше проявити.

Крім цього, сама малолітня, яка допитана в присутності педагога-психолога заявила про те, що хоче повернутись додому якнайшвидше, де їй дуже добре і вона не може більше перебувати без її батьків. Мама дійсно одного разу вдарила її однак вважає, що та зробила правильно, бо вона не хотіла вчитись. Надзвичайно хоче додому. Такі твердження малолітньої з пояснень педагога-психолога ОСОБА_6 відповідають дійсності та намагання спочатку приховати негативну поведінку опікуна по відношенню до неї свідчать про її прихильність до опікуна та намагання повернутись у опікуна сім'ю, у якій вона перебувала до її відібрання.

Зважаючи на вказане, незважаючи на згадане одноразове застосування насильства опікуном по відношенню дитини, що мало місце у травні 2011 року та порушило ряд особистих прав дитини, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки відібрання дитини від опікуна, позбавлення останньої її повноважень щодо дитини, позбавлення малолітньої сім'ї, може призвести до вкрай негативних наслідків для самої дитини та суперечитиме її інтересам.

Керуючись ст.ст. 43, 241, 208-210, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 75 ЦК України, ст.ст. 243, 244, 247, 249-251 Сімейного кодексу України , -

ухвалив:

у задоволенні заяви органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про звільнення ОСОБА_2 від повноважень опікуна щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя:Я. А. Левик