Справа № 2-2541/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2010 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Журби С.О.

при секретарях Йосипенко І. І., Поліщук Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про визнання права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності, мотивуючи свої вимоги наступним:

Згідно договору № 38-01/06 від 12.01.2006 року про інвестування будівництва житлового будинку позивач є інвестором-2, а набувачем обєкта інвестування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2, з якою позивач уклав шлюб 05.08.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Відповідно до даного договору позивач сплатив половину вартості цієї квартири, а саме: 58316,50 грн., що підтверджується квитанцією від 14.06.2006 року. Внесення вказаних коштів відбулося до укладення шлюбу, тому позивач вважає їх особистими коштами.

29 квітня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 не визнає права власності позивача на ? частину квартири АДРЕСА_1, тому позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги змінили та просили визнати за позивачем право власності на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1; визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ № 250153 від 03.07.2007 року, видане на імя ОСОБА_4 недійсним; стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнали та проти їх задоволення заперечували, мотивуючи тим, що договір підписаний інвесторами, в якому чітко вказано, що набувачем є ОСОБА_2

Представник виконавчого комітету Черкаської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

12.01.2006 року між ПП «Надія», ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір інвестування будівництва житлового будинку за № 38-01/06. Відповідно до умов означеного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснюють фінансування будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яке здійснює ПП «Надія». Після завершення будівництва квартири вона передається забудовником у власність набувача, визначеного договором, а саме ОСОБА_2 Відповідно до умов договору позивач сплатив половину вартості обєкта інвестування, а саме: 58316,50 грн., що підтверджується квитанцією від 14.06.2006 року. Таку ж суму сплатив і ОСОБА_3

Право власності на спірну квартиру отримала ОСОБА_2, що було оформлено свідоцтвом про право власності № САВ 250153 від 03.07.2007 р.

05.08.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано 29 квітня 2008 року.

В своїй позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог позивач наводив декілька підстав, з яких він вважає, що за ним має бути визнано право власності на ? квартири. В судовому ж засіданні позивач та його представники підтримали та обґрунтовували позов лише з тієї підстави, що кошти за половину квартири було внесено позивачем до укладення шлюбу, а отже вони є його особистою власністю, а том позивач має право на ? квартири. Інші підстави, наведені в заявах позивача, в судовому засіданні підтримані не були. За таких умов при винесенні рішення суд оцінює вимогу позивача визнання права власності на частину квартири та визнання недійсним свідоцтва про право власності за наведеної вище підстави.

Згідно положень ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Сторони договору мають право вчиняти буд-які дії та встановлювати будь-які умови, що не заборонені Законом та не порушують прав третіх осіб. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами по справі, третьою особою та ПП «Надія»було укладено договір, відповідно до якого позивач самостійно розпорядився належними йому коштами (сплативши їх за будівництво квартири) з метою набуття права власності відповідачем

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

За таких умов отримання відповідачем квартири у власність відповідає умовам означеного договору, відповідає волевиявленню сторін договору, а тому будь-яких підстав для встановлення іншого порядку розподілу власності суд не вбачає.

Оскільки вимога про визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним є похідною від вимоги про визнання за позивачем права власності на ? квартири, задоволенню вона також не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215,218 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: