АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що за нотаріально посвідченим договором позики від 29.12.2006 року вона надала в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 30000 грн. з умовою їх повернення щоденно рівними частинами по 40 грн., але не менше ніж 834 грн. в місяць до 29 числа кожного наступного місяця, строком повернення позики до 29.12.2009 року.

Оскільки, відповідач позику не повернув, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 30000 грн., 5000 грн. моральної шкоди, 308,50 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 30000 грн. та 420 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне дослідження та оцінку доказів судом першої інстанції. Вважає, що суд безпідставно не прийняв в якості доказів показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 лише з тих причин, що обставини, на які вони посилаються їх робота і робота відповідача в фірмі «Євротаксі», директором якої є позивач, не підтверджується жодним доказом, тоді як сама позивач проти вказаного не заперечувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 2006 року між сторонами укладено договір позики грошей на суму 30000 грн. строком повернення до 29.12.2009 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №15989.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з факту невиконання відповідачем зобовязання щодо повернення грошей, отриманих ним в позику від позивача, та його обовязку у звязку з цим сплатити суму боргу в розмірі, передбаченому договором.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як зазначено в ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець), України передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і також якості.

В п.2 укладеного договору позики від 29.12.2006 року (а.с. 7) передбачено, що сторони в договорі прийняли-передали вищевказану суму грошей (30000 грн.) у повному обсязі до підписання цього договору. Факт отримання грошей в борг від позивача в сумі 30000 грн. відповідачем не оспорюється.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов укладеного договору позики (п.1, 3) сторони домовилися, що позичальник зобовязується щоденно сплачувати позичальнику суму грошей у розмірі 40 грн., але не менше 834 грн. в місяць до 29 числа кожного наступного місяця, з кінцевим строком повернення позиченої грошової суми боргу до 29.12.2009 року.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст. 1049 ЦК України). Тобто зобовязання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобовязання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України.

Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, витікає, що на іншу сторону договору позикодавця покладається обовязок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується доводами апеляційної скарги, відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на повернення суми боргу за договором позики позивачу й в якості доказу посилається на пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, допитаних в суді першої інстанції, які підвередили факт передачу ними грошових коштів позивачу від відповідача.

Однак, колегія суддів погоджується з оцінкою судом першої інстанції вказаних пояснень свідків з врахуванням положень ст.ст. 58, 59 ЦК України про належність та допустимість доказів, й вважає, що в порушення ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не доведено факт належного виконання зобовязання, оскільки відповідних доказів на підтвердження цього розписки чи боргового документу ним ані суду першої, ані апеляційної інстанцій не надано.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що у строк та в порядку встановленому договором, відповідач не повернув суму боргу в розмірі 30000 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення цієї суми боргу з відповідача на її користь.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача щодо неправильної оцінки доказів необґрунтовані й правильності висновків суду першої інстанції жодним чином не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: