Справа № 2-1071/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді: Куценка О.В.

при секретарі : Юрко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди та позовній заяві третьої особи із самостійними вимогами ВАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в сумі 274405 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 7518 грн. 70 коп. та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що задля забезпечення зобовязань за кредитними договорами між ним та страховою компанією було укладено договір страхування майна, а саме комплексу теплиць, розмір страхового ліміту становить 500 000 грн. Звертався з заявою до відповідача про настання страхового випадку, однак у виплаті було відмовлено. Вважає, що підстави відмови є надуманими та такими, що не відповідають вимогам законодавства.

В судовому засіданні відповідач вимоги не визнав посилаючись на ряд порушень з боку відповідача, а саме : неналежне експлуатування теплиць, оскільки застраховані теплиці віднесено до категорії весінньо-літньо-осінніх, а позивач експлуатував їх взимку, не забезпечивши належні умови експлуатації; не своєчасно повідомив про страховий випадок, не сплатив страхову премію, страховий договір взагалі відсутній, відтак не має підстав для виплати страхового відшкодування.

Третя особа, Державний ощадний банк України подавши позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами просить стягнути на свою користь страхове відшкодування та пеню на загальну суму 508 563 грн. 50 коп, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вимоги за первісним позовом не визнали, оскільки вигодонабувачем за договором є банк.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 16 Закону "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Між ОСОБА_1 та страховою компанією 02.09.2009 року укладено договір №20/08-200001167 та №20/01-200001115. Останній договір, за твердженням представника позивача є анульованим, оскільки в договорі не зазначено вигодонабувачем банк. Предметом договору, №20/08 є майнові інтереси повязані з користуванням та розпорядженням майном, що є предметом іпотеки за договором №692 від 24.04.2007 року. Застраховане майно комплекс теплиць. З наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 24.04.2007 року реєстраційний № 692. Представник страхової компанії заперечує проти укладення дано договору, однак, будь-яких доказів цього суду надано не було.

Не можуть бути прийняті судом до уваги заперечення представника відповідача стосовно неоплати чи не повної оплати страхової премії. Представник відповідача посилається на те, що в реквізитах квитанції про оплату страхового платежу зазначені неіснуючий договір. Окрім того, на рахунку страхової компанії перебуває лише 4950 грн., а не 5000 грн., яка належала до сплати. Однак, реквізити квитанції "6040.61.1" зазначено в самому договорі. Згідно квитанції, позивачем проведено оплату саме 5000 грн. Той факт, що на рахунок страхової компанії надійшла не вся сума, не може впливати на права та обвязки сторін за договором страхування.

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення договору страхування №20/08 та оплату 5000 грн.

26.01.2010 року стався страховий випадок, а саме, внаслідок значних снігопадів було пошкоджено скляне перекриття теплиць, в результаті чого знищено зелені насадження квітів. Про настання страхового випадку позивач повідомив страхову компанію телефоном на гарячу лінію. Відсутність своєчасно письмової заяви позивач мотивує тим, що через погані погодні умови він не мав змогу приїхати в м.Кіровоград для подання заяви, у звязку з чим звернувся на гарячу лінію.

Згідно висновку експертного дослідження №108/2 від 29.06.2010 року розмір матеріального збитку становить 78 170 грн. Згідно звіту "Експертне бюро" від 18.10.2010 року розмір матеріального збитку з ПДВ становить 274 405 грн. Відмінності у висновках експертів полягають у різниці кількості пошкоджень. Так, в першому випадку пошкоджено 415 секцій, в другому 837 секцій. Наявність додаткових пошкоджень повязано з продовженням снігових опадів та подальшою руйнацією теплиць. Суд вважає можливим покласти в основу висновок від 18.10.2010 року, оскільки даний висновок є більш повним та експертом проводився огляд безпосередньо на місці події після настання страхового випадку. Натомість висновок в частині визначення матеріального збитку від 29.06.2010 року базується на акті огляду майна від 18.02.2010 року.

Статтею 26 Закону "Про страхування" визначено підстави відмови у виплаті страхового відшкодування. Так, п. 5 даної норми передбачено в якості підстави у відмові виплати відшкодування несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Однак, неможливість позивача прибути в м.Кіровоград через погодні умови, суд вважає поважною причиною. Так, згідно довідки Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології за період з 01.01.2010 року по 26.01.2010 року сума опадів склала 146 % від норми за січень місяць.

Посилання представника відповідача на порушення п. 4.3 Правил страхування суд вважає безпідставним з наступних підстав.

По-перше, суду дані Правила надані не були, а відтак, суд позбавлений можливості перевірити положення даних Правил та їх відповідність законодавству.

По-друге, п. 4.3 Правил, як зазначає відповідач, передбачено право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку: якщо збитки страхувальника повязані із подією, що спричинена порушенням умов, правил та інструкцій, що регламентують експлуатацію, зберігання та утримання майна. Однак, з наданих фотографій вбачається наявність огородження території, що відповідає вимогам п. 1.17 ДБН В2.2-2-95; приміщення теплиці не залишалося без опалення, про що свідчить наявність зелених насаджень, що відповідає п. 6.14 та п. 7.1 ДБН В2.2-2-95; відсутні будь-які докази того, що в період збільшення снігових опадів не проводилося форсування систем опалення. Пошкоджені теплиці для вирощування зелених насаджень в зимовий період повинні мати опалення у верхніх, середніх та нижніх зонах, а також повинно бути в наявності підгрунтове опалення. Однак, дана вимога має безпосереднє відношення до якісного вирощування зелених насаджень в зимовий період і не стосується неправильної експлуатації в зимовий період. У випадку повної не експлуатації теплиці та її не опалення в зимовий період збитки могли б настати раніше та в більших розмірах.

По-третє, згаданою ст. 26 Закону України "Про страхування" п. 6 не виключаються інші випадки, передбачені законом. для відмови у виплаті страхового відшкодування. Окрім того, умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. В даному випадку підстави у відмові базуються на п. 4.3. Правил страхування, що не є законом чи договором.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність у відмові провести виплату страхового відшкодування.

При цьому, дана виплата має бути проведена на користь філії Кіровоградське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України", яка є вигодонабувачем за договором страхування, а не на користь ОСОБА_1

Згідно ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Пунктом 13.5.2 договору страхування передбачено відповідальність страховика в розмірі 0,01 відсоток за кожен день прострочення платежу.

Наданий суду розрахунок перевірено і встановлено його правильність. Однак, платіж прострочено на користь банку, тому пеня за прострочення має бути стягнута на користь банку, а не ОСОБА_1

Вимоги в стягненні моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки право вимоги моральної шкоди не передбачені договором та Законом України "Про захист прав споживачів".

ОСОБА_1 проведено оплату витрат на експертизу в сумі 1500 грн. Дана експертиза покладена в основу рішення, тому витрати мають бути повернуті позивачу. Інші вимоги позивача не підлягають задоволенню

Позовні вимоги третьої особи задовольнити частково. Так, третьою особою ставляться вимоги про стягнення 508 563 грн. 50 коп. В той же час підстав для стягнення даної суми не має.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь третьої особи слід стягнути судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі ст. 20, 26 Закону України "Про страхування" , ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст. 60, 88, 213-215, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" на користь ОСОБА_1 1500 грн. витрат на проведення експертизи.

В решті вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2" на користь філії Кіровоградське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України" 274 405 грн. страхового відшкодування, 7518 грн. 70 коп., пені за прострочення страхового відшкодування, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3