Справа №22-ц-3777/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанціїОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

7 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів: Олійника В.І., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про заборону вчиняти дії та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про заборону вчиняти дії та відшкодування моральної шкоди. Просила заборонити відповідачу без її згоди заїжджати автомобілем на земельну ділянку та використовувати вказану ділянку в якості стоянки автомобіля, а також зобовязати відповідача відшкодувати їй завдану моральну шкоду в розмірі 1700 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивачки завдану моральну шкоду в розмірі 1700 грн. 00 коп. У решті позову відмовлено.

За апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_4 рішення Броварського міськрайонного суду від 27 грудня 2010 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо заборони вчиняти дії було скасоване і ухвалено нове в цій частині, яким позовні вимоги задоволено і зобовязано ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом заборони заїжджати автомобілем на присадибну ділянку та використовувати дану земельну ділянку в якості стоянки автомобіля. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 теж подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2002 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого 13/20 частин жилого будинку №3 по вулиці Чепурного в місті Бровари належить ОСОБА_3, а власником іншої 7/20 частини вказаного будинку є ОСОБА_4

5 травня 2010 року ОСОБА_3 на власному автомобілі заїхав на подвіря домоволодіння №3 по вулиці Чепурного в м.Бровари на земельну ділянку, на якій позивачка посадила квіти, квасолю, петрушку і внаслідок цього вказані насадження були знищенні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині заборони відповідачу заїжджати автомобілем на земельну ділянку та використовувати вказану земельну ділянку в якості стоянки автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не встановлені підстави, які дають можливість припускати порушення прав власності позивачки

З такими висновками колегія суддів не може погодитись, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Земельна ділянка площею 0,063 га, на якій розташований будинок, належить виключно позивачці на праві власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської Ради народних депутатів за №193 від 15 червня 1999 року.

Відповідно до ч.5 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Крім того, суд не надав належної оцінки обставині, що позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів по факту пошкодження зелених насаджень та деревяних воріт на території домоволодіння протиправними діями відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК Україна та з урахуванням обставин справи, розміру моральних збитків, заявлених позивачкою, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково і зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони заїжджати автомобілем на присадибну земельну ділянку та використовувати дану земельні ділянку в якості стоянки автомобіля.

З огляду на вищенаведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог щодо заборони вчиняти дії не може бути залишене без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити і зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом заборони заїжджати автомобілем на присадибну ділянку та використовувати дану земельну ділянку в якості стоянки автомобіля. В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2011 року в частині відмови щодо вимог заборони вчиняти дії скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити. Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом заборони заїжджати автомобілем на присадибну земельну ділянку та використовувати дану земельні ділянку в якості стоянки автомобіля.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: ОСОБА_5
Судді:ОСОБА_2
ОСОБА_6