АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 26 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.

при секретарі - Євтодій К.С.

Розгляд справи здійснювався згідно вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічним засобом

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційні скарги відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Євраз ОСОБА_1» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовом до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Євраз ОСОБА_1» (надалі - ПАТ «Євраз ОСОБА_1»), Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі Відділення Фонду) про стягнення моральної шкоди і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 19 червня 2009 року, під час виконання службових обовязків, з ним стався нещасний випадок в результаті якого його було травмовано.

За результатами розслідування нещасного випадку було складено Акт №10 по формі Н-1 та Акт по формі Н-5.

Висновком МСЕК від 14.10.2009 року йому первинно було встановлено 80% втрати трудової працездатності та 2 групу інвалідності.

Уточнивши свої позовні вимоги, просив суд залишити позовні вимоги до Відділення Фонду без розгляду та стягнути у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Євраз ОСОБА_1» на його користь у відшкодування моральної шкоди 200тис. грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Євраз ОСОБА_1» 60000грн. та на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ «Євраз ОСОБА_1» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, суд безпідставно послався на положення ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, оскільки правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законом Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», судом не встановлений факт вини підприємства у заподіянні і спричиненні, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Євраз ОСОБА_1» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 встановлено, що 19.06.2009р. під час виконання трудових обовязків, із позивачем стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_2 було травмовано.

Висновком МСЕК від 14.10.2008р. первинно ОСОБА_2, в результаті трудового каліцтва, встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 80% і встановлена 2 група інвалідності.

Актом №10 про нещасний випадок від 06.07.2009р. та Актом спеціального розслідування нещасного випадку від 06.07.2009р. встановлена причина нещасного випадку - основна - вибух залишків вибухових матеріалів в «стакане» при бурінні забою та супутня невиконання посадових обовязків і інструкцій з охорони праці (а.с. 6 -17).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманим ним трудовим каліцтвом моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту про нещасний випадок та Акту розслідування нещасного випадку, який стався із позивачем ОСОБА_2, причиною нещасного випадку стало вибух залишків вибухових матеріалів в «стакане» при бурінні забою та невиконання посадових обовязків і інструкцій з охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «Євраз ОСОБА_1» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди є необґрунтованими та спростовуються висновками суду, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Так, позивач неодноразово проходив складне стаціонарне лікування, в результаті травми в нього втрачено одне око, він втратив зір та його було звільнено з роботи через невідповідність стану здоровя; хоча він має трудоспроможній вік, але вже не зможе працювати, оскільки отримані ним ушкодження не є відновлювальними, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає в залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З вище вказаних підстав колегія суддів погоджується і з розрахунком суми стягнутої з відповідача моральної шкоди на користь позивача.

Інші доводи ПАТ «Євраз ОСОБА_1», викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Суд при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у звязку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_1» - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого ОСОБА_1 України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: