Номер справи № 2-411/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - МАРЦІШЕВСЬКІЙ О.М.

при секретарі СНІГУРСЬКІЙ Т.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк»про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ВАТ «Ерсте банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що сторонами був укладений кредитний договір №014/2061/5/13694 від «16»квітня 2008р. , відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 20250 доларів США строком користування до 15 квітня 2015 року зі сплатою від 11,5 % до 8,5 % річних за користування кредитними коштами, кредит був наданий на придбання автомобіля. З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу №014/2061/5/13694 від «16»квітня 2008р., відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу належне йому на праві власності автомобіль марки Тоуоtа, модель Уагіs, 2008р.в., шасі (кузов рама) JTDKW 10, реєстраційний №СА3353АР. Відповідачем не виконуються зобовязання, взяті згідно кредитного договору, не сплачуються нараховані відсотки за кредитом та суму кредиту, відповідачу 02.03.2009р. 27.04.2009р., та 03.06.2009р. було направлено повідомлення-вимоги про погашення простроченої заборгованості, які залишились без задоволення, тому позивачем предявлено позов про дострокове стягнення непогашеного кредиту та заборгованості по відсотках, пені. Станом на 17.09.2009 року заборгованість відповідачки складає - 17 307,13 доларів США., з яких прострочена заборгованість складає 1 155,32 доларів США, по відсотках за користування кредитом становить 188,89доларів США. У зв'язку з порушенням відповідачем графіку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, згідно пункту 9.1. кредитного договору Позивачем нарахована пеня за неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в сумі 258,25 доларів США., що еквівалентно 2 067,08 та пеня за несплату відсотків становить 40,43дол. США. що еквівалентно 323,61 грн. Сума загальної заборгованості відповідача перед позивачем на 17.09.2009р. становить -17 794,70 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17.09.2009року еквівалентно 142 432 грн. 34 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача достроково заборгованість за кредитним договором № 014/2061/5/13694 від 16 квітня 2008р. у розмірі 17 794,70 доларів США, що еквівалентно 142 432,34 грн., покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1424,32грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн.

Ухвалою суду від 27.05.2010р. скасоване постановлене в справі рішення про задоволення позову та продовжено судовий розгляд справи.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Ерсте Банк»про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним, посилаючись на те, що пункти 1.2, 5.7 кредитного договору щодо її обовязків здійснювати страхування тільки в ЗАТ СК «Княжа» є такими, що порушують її права як споживача, встановлення банком за порушення даних умов договору відсоткової ставки в розмірі 13% річних безпідставне. Також вказувала, що пунктом 10.1 кредитного договору про можливість розгляду спорів між сторонами третейським судом обмежено її право як споживача на розгляд таких спорів в суді загальної юрисдикції. Просила суд визнати недійсними пункти 1.2, 5.7, 10.1 кредитного договору № 014/2061/5/13694 від 16 квітня 2008р.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, наданої до суду 14.01.2011р. ПАТ «Ерсте»банк, який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 014/2061/5/13694 від 16 квітня 2008р. станом на 24.12.2010р. у розмірі 20 692,44 доларів США, що еквівалентно 164 784,27 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 17 083,63 дол.США, заборгованість за відсотками 1759,85 доларів США, пеня за прострочку сплати кредиту 1517,44 доларів США, пеня за прострочку сплати відсотків 331,52 доларів США, стягнути судові витрати по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги банку, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, пояснив, що кредит відповідачці був наданий в рамках акції «Авто Сходи», під яку банком були акредитовані кілька страхових компаній, які пропонувались позичальнику для подальшого страхуванням майна, наданого в заставу, та особистого страхування. Одночасно відповідачці в повному обсязі надана інформація про умов надання та погашення кредиту, оплати відсотків, сукупну вартість даної кредитної послуги. За домоволеністю між сторонами був підписаний договір про надання кредиту для придбання автомобіля та договір застави транспортного засобу, згідно умов яких відповідачка зобовязалась протягом всього періоду дії кредитного договору здійснити особисте страхування та страхування майна в обраній нею ЗАТ СК «Княжа», розмір відсотків за користування кредитом при цьому встановлений в розмірі від 11,5 % до 8,00% шляхом зменшення на 0,5% кожний рік дії кредитного договору. Відповідно до умов договору у разі порушення умов кредитного договору та договору застави щодо страхування майна, відсотка ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 13% річних до кінця дії кредитного договору. Відповідачкою був порушений п.1.2 кредитного договору шляхом зміни в односторонньому порядку страхової компанії, з моменту даного порушення в травні 2009 року відсоткова ставка була встановлена в розмірі 13% річних. Також вказував, що відповідачка з січня 2009 року порушує умови кредитного договору щодо погашення кредиту та оплати відсотків за користуванням ним, тому на підставі ст.1050 ЦК України банк та умовах кредитного договору ставить питання про дострокове стягнення непогашеного кредиту та заборгованості по відсоткам та пені. Вказував також, що при укладанні кредитного договору не було порушено права відповідачки як споживача, умови кредитного договору відповідають закону. Просив суд позов ПАТ «Ерсте Банку»задоволити, відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним.

Відповідачка та її адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги ОСОБА_2, позовні вимоги банку не визнали, посилались на те, що при укладенні кредитного договору від 16.04.2008р. банком була навязана відповідачці умова щодо страхування майна та особистого страхування виключно в ЗАТ СК «Княжа», на дану умову вона вимушено погодилась та підписала з даною страховою компанією договір страхування на 1 рік. В 2008 році сталась ДТП за участю її автомобіля, однак ЗАТ СК «Княжа»порушила договірні зобовязаня щодо страхування майна, зволікала з виплатою страхового відшкодування. На звернення відповідачки до Ерсте Банку з питання зміни страхової компанії, відповідачці було відмовлено, тому в травні 20009 року відповідачка уклала договір страхування з іншою страховою компанією. Вважає встановлення банком відсоткової ставки в розмірі 13% річних безпідставним, а пункти 1.2, 5.7 кредитного договору такими, що порушують її права як споживача. Також вказувала, що п.10.1 кредитного договору про можливість розгляду спорів між сторонами третейським судом обмежено її право як споживача на розгляд таких спорів в суді загальної юрисдикції. Встановлення без законних підстав відсоткової ставки на рівні 13% річних призвело до збільшення нарахування пені за прострочення погашення кредиту та відсотків, при застосуванні первинної відсоткової ставки мається прострочена заборгованість тільки по погашенню кредитом. Не оспорювала заборгованість по кредиту на суму 16501,95 доларів США, нарахування відсотків 1758,62 доларів, погашення відсотків 3799,34 долари США, надавши свій розрахунок боргу. Також зазначала, що банк не мав права видавати їй кредит в іноземній валюті. Просила суд визнати недійсними пункти 1.2, 5.7, 10.1 кредитного договору № 014/2061/5/13694 від 16 квітня 2008р., в задоволенні позову ПАТ «Ерсте Банк»відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ВАТ «Ерсте Банк», який змінив найменування на ПАТ «Ерсте Банк»та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/2061/5/13694 від «16»квітня 2008р., відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 20250 доларів США строком користування до 15 квітня 2015 року зі сплатою від 11,5 % до 8,5 % річних за користування кредитними коштами, шляхом зменшення на 0,5% кожний рік дії кредитного договору, кредит був наданий на придбання автомобіля.

ОСОБА_2 зобовязалась погашати кредит та оплачувати відсотки за користування ним згідно Графіку платежів в додатку 1 до кредитного договору.

З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу №014/2061/5/13694 від «16»квітня 2008р., відповідно до якого відповідачка передала у заставу позивачу належний їй автомобіль марки Тоуоtа, модель Уагіs, 2008р.в., шасі (кузов рама) JTDKW 10, реєстраційний №СА3353АР, свідоцтво про реєстрацію ТЗ CFC063200 видане 15.04.2008р

Відповідно до п.5.7 кредитного договору від 16.04.2008р. одночасно з укладенням цього договору позичальник укладає з СК «Княжа»(надалі Страховик) на весь строк дії цього договору на користь кредитора як вигодонабувача договір страхування позивача на ризик на випадок смерті та забезпечити чинність даного договору страхування протягом всього строку дії кредитного договору. Страхування майна, застава якого є забезпеченням цього кредитного договору, на користь кредитора та інше страхування відповідно до умов кредитного договору здійснюється позичальником відповідно до договору забезпечення.

Відповідно до п.3.1 договору застави № 014/2061/5/13694 від 16.04.2008р. одночасно з укладенням цього договору заставодавець укладає з СК «Княжа»на користь Застводержателя як вигодонабувача договір страхування предмету застави та сплачує за власний рахунок страховий платіж. Заставодавець забезпечує чинність даного договору страхування протягом всього періоду дії кредитного договору. У випадку порушення Заставодавцем передбачених цим пунктом обовязків для Заставодавця настають наслідки, передбачені в п.1.2 кредитного договору.

Згідно з п.1.2 кредитного договору у випадку порушення позичальником п.5.7 цього договору, а також у випадку порушення будь-яких обовязків по страхуванню майна та іншого страхування, з моменту такого порушення розмір діючої відсоткової ставки (без внесення змін цього договору шляхом укладання будь-яких письмових договорів чи додаткових угод) підлягає зміні і встановленню на рівні 13% річних до закінчення строку користування кредитом.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору всі спори , розбіжності, вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у звязку з ним підлягають розгляду за вибором позивача у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків або місцевому загальному суді відповідно до підвідомчості та підсудності згідно цивільним процесуальним законом.

Кредитом відповідачка скористалась, що підтверджується заявою про видачу готівки та поясненням сторін, протягом першого року користування кредитом була встановлена відсоткова ставка 11% річних, з травня 2009 року в звязку з порушенням відповідачкою умов страхування заставного майна на підставі п.1.2 кредитного договору встановлена відсоткова ставка 13% річних на весь період користування кредитом.

Відповідно до ст.ст.215, 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

За правовою природою кредитного договору юридичні права й обов'язки сторін банків та клієнта не є однаковими. Основним обов'язком банку є надання кредиту. На клієнтові ле жать в основному обов'язки, хоча позичальник може і відмо витися від укладення договору. Обов'язки клієнта: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку відсотки за корис тування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, дотримуватися цільового використання одержаного кредиту, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором на весь строк кредитування.

За порушення зобов'язань за кредитним договором сторо ни несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків. При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додер жання позичальниками всіх умов договору. В разі порушення кредитної дисципліни може передбачатись сплата банку підвищених відсотків з прострочених по зичок; припинення кредитування з правом дострокового стягнення раніше наданих позичок зі сплатою заборгованості по відсотках, пені.

При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додер жання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторо ни несуть відповідальність.

Підставами визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»є включення у договори з споживачем умови, які є несправедливим, тобто такі, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком дисбаланс договірних прав та обовязків між сторонами.

Права споживача в разі отримання ним продукції в кредит передбачені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої кредитодавець зобовязаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, варіанти повернення кредиту. Споживач не зобовязаний сплачувати будь-які відсотки та інші вартісні елементи кредиту, які не були зазначені у договорі. Споживач має право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, перебіг даного строку розпочинається з моменту вручення споживачеві примірника укладеного договору.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи ОСОБА_2 про те, що при укладанні кредитного договору були порушені її права як споживача, виходячи з наступного.

В своїй заяві на отримання кредиту від 11.04.2008р. відповідачка просила їй кредит в сумі 20250 доларів США, вказана сума кредиту передбачена підписаним сторонами кредитним договором від 16.04.2008р., в подальшому на дану суму позивачка отримала кредит та використала його на свій розсуд. Також в заяві про отримання кредиту від 11.04.2008р. відповідачка вказує, що обрана нею страхова компанія СК «Княжа».

Перед отримання кредиту відповідачці в повному обсязі банком була надана інформація про умови надання та погашення кредиту, оплати відсотків, сукупну вартість даної кредитної послуги, що підтверджується підписанням відповідачкою повідомлень про умови надання споживчого кредиту, з якими під розпис відповідачка ознайомилась та підтвердила, що вони їй зрозумілі.

Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим погашення кредитних коштів ОСОБА_2 підтверджено, що остання в повному обсязі ознайомлювалась з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняла на себе зобов'язання щодо виконання кредитного договору та договору застави.

При укладенні спірного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Віповідачці як споживачу були запропоновані умови банком, у разі незгоди з якими вона вправі була знайти інші, кращі.

В день підписання кредитного договору та договору застави відповідачка отримала суму кредиту та примірники даних договорів, що давало їй додаткову можливість детально вивчити їх умови та в разі незгоди з ними відмовитись від даної послуги, однак відповідачка використала кредитні кошти на свій розсуд.

Що стосується положення пункту 10.1 кредитного договору, то укладення третейської угоди між сторонами по даним правовідносинам не суперечить чинному законодавству, крім того даним пунктом визначено альтернативну підсудність за вибором позивача як у третейському суді, так і місцевому суді загальною юрисдикції по розгляду спорів між сторонами, тому даним пунктом не обмежені права відповідачки на судовий захист. Позов до ОСОБА_2 поданий Ерсте Банком до місцевого суду загальної юрисдикції, до даного суду поданий також і позов ОСОБА_2, жодна з сторін протягом розгляду судом даної справи не заявляла заперечень проти вирішення справи в місцевому суді загальною юрисдикції.

З цих підстав не підлягають до задоволення позовні вимоги вимоги ОСОБА_2 про визнання кредитного договору частково недійсним.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст.1054 ЦК України.

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, в день укладання кредитного договору відповідачці кузьмичовій Р.М. був виданий кредит, кредитними коштами відповідачка скористалась, однак взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та оплати відсотків за користуванням ним порушила, з січня 2009 року не дотримується графіку погашення кредиту та оплати відсотків за користування ним, що призвело до утворення до простроченої заборгованості за кредитним договором.

Банк направляв відповідачці повідомлення-вимоги про оплату простроченої заборгованості 02.03.2009р., 27.04.2009р., 03.06.2006р., працівники банку телефонували до відповідачки з даного питання, що підтверджено контрольним листом реєстрації телефонних дзвінків, вказані вимоги в повному обсязі відповідачка не виконала, графіку погашення кредиту не дотримується, домовленості щодо реструктуризації простроченої заборгованості між сторонами не досягнуто, прострочена заборгованість по кредиту збільшується, тому 24.09.2009р. позивач звернувся до суд з позовом дострокового стягнення непогашеного кредиту та заборгованості по відсотках і пені, дана вимога обгрунтована на законі статті ст.1050 ЦК України, крім того таке право банку передбачено також пунктом 6.5 кредитного договору від 16.04.2008р.

Заборгованість ОСОБА_2 по Кредитному договору № 014/2061/5/13694 від 16 квітня 2008р. станом на 24.12.2010р. складає розмірі 20 692,44 доларів США, що еквівалентно 164784,27 грн. з яких: заборгованість по кредиту - 17 083,63 дол.США, заборгованість за відсотками 1759,85 грн., пеня за прострочку сплати кредиту 1517,44 доларів США, пеня за прострочку сплати відсотків 331,52 доларів.

Прострочено погашення кредиту на суму 4547,87 доларів США, відсотків на суму 1719,67 доларів США.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Доводи відповідачки про те, що з травня 2009 року банком без законних підстав встановлена відсоткова ставка 13% річних суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що кредит відповідачці був наданий в рамках акції «Авто Сходи», умови якої затверджені постановою правління ВАТ «Ерсте Банк»від 23.10.2007р. Даною постановою визначено єдиними страховими партнерами даної акційної програми три страхові компанії, в тому числі СК «Княжа». Про обрання відповідачкою даного страховика вказано в підписаній нею заяві про отримання кредиту від 11.04.2008р. За домовленістю між сторонами був підписаний договір про надання кредиту для придбання автомобіля та договір застави транспортного засобу, згідно умов яких відповідачка зобовязалась протягом всього період дії кредитного договору здійснити особисте страхування та страхування майна в обраній нею ЗАТ СК «Княжа».

16.04.2008р. відповідачкою згідно умов кредитного договору та договору страхування, був укладений договір страхуванням з СК «Княжа»строком до 16.04.2009р.

27.05.2009р. відповідачкою був укладений договір страхування наземного транспорту з СК «Універсальна», дана страхова компанія не являється акредитованою ПАТ «Ерсте Банк» в якості страхового партнера, шляхом зміни відповідачкою в односторонньому порядку страховика заставного майна було порушено п.3.1 договору застави, п.5.7 кредитного договору, внаслідок чого на підставі п.1.2. кредитного договору з моменту даного порушення в травні 2009 року відсоткова ставка банком була встановлена в розмірі 13% річних.

Не заперечуючи факту зміни в односторонньому порядку страховика, відповідачка пояснила, що в 2008 році сталась ДТП за участю її автомобіля, однак ЗАТ СК «Княжа»порушила договірні зобовязаня щодо страхування майна, зволікала з виплатою страхового відшкодування. На звернення відповідачки до Ерсте Банку з питання зміни страхової компанії, відповідачці було відмовлено, тому в травні 2009 року відповідачка на свій розсуд уклала договір страхування з іншою страховою компанією.

Такі доводи щодо звернення відповідачки з питання внесення змін в умови кредитного договору та відмова їй в цьому з боку позивача не були підтверджені обєктивними переконливим доказами, письмових звернень з даного питання відповідачка до адміністрації банку не направляла, вказані доводи спростовані даними контрольного листа реєстрації телефонних дзвінків про те, що на нагадування працівників банку про перестрахування в березні, квітні 2009 року відповідачка повідомляла про відсутність коштів на перестрахування автомобіля.

З цих підстав суд вважає, що встановлення банком відсоткової ставки в розмірі 13% річних ґрунтується на умовах уклеєних між сторонами кредитного договору та договору застави. Фактичне подорожчання в звязку з цим кредитних ресурсів, отриманих відповідачкою за частково оспорюваним правочином повязане з порушенням останньою зобовязань за кредитним договором та договором застави щодо страхування заставного майна, в звязку з чим згідно умов укладених між сторонами договорів встановлюється відсоткова ставка 13% річних. Встановлення даного розміру відсотків є платою за користування кредитом, дана умова включена банком з метою зміцнення кредитної дисципліни, що не суперечить нормам чинного законодавства, не є несправедливою, підписанням договору відповідачка взяла на себе зобовязання по виконанню даної умови, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Таким чином, суд погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, виходячи з встановлення відсоткової ставки 13% з травня 2009 року.

Щодо доводів відповідачки про неправомірність укладання між сторонами кредитного договору в іноземній валюті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках та у порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статті 46 та 49 Закону про банки визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний розсуд як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Щодо вимог підпункту «в»пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавством не визначено межі термінів і сум надання /одержання кредитів в іноземній валюті, а тому операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Судом встановлено, що позивач є банківською установою та у встановленому порядку отримав генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, тому позивач мав достатні юридичні підстави та законне право для надання відповідачу кредиту в іноземній валюті.

При укладенні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе і обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, відповідачка як сторона за договором повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому могла передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. У відповідачки існувала можливість отримання кредиту в національній валюті, фактом отримання кредиту в іноземній валюті та частковому виконанні своїх зобовязань підтверджувала свою згоду з вказаними умовами.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк»підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладених між сторонами кредитного договору та договору застави.

Також до стягнення з відповідачки в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті державного мита і витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі в сумі 1767,85 грн., оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально копіями платіжних документів.

Керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 509, 526, 527, 530, 546, 553, 554, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінетів Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Ересте банк»задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ересте банк»заборгованість за кредитним договором № 014/2061/5/13694 від 16.04.2008р. в сумі 20692,44 доларів США, що еквівалентно 164 784,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ересте банк» судові витрати в сумі 1767,85 грн.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк»про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Марцішевська О. М.