Справа №22-ц-5237/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія21Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Сержанюка А.С.,

суддів: Олійника В.І., Фінагєєва В.О.,

при секретарі Сашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 липня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що 25 жовтня 2005 року між ним та ОСОБА_2 був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим №2-3690.

На підставі вищевказаного договору він передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві власності 12/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в селі Бузова Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Гагаріна, 24.

Відповідно до умов п.5 Договору ОСОБА_2 взяв на себе обов'язок довічно повністю утримувати та доглядати його, забезпечуючи останнього харчуванням, одягом, піклуванням та іншою необхідною допомогою, зберігаючи у довічному безкоштовному користуванні позивача житлову кімнату 1-2 площею 11,4 кв.м.

Позивач ОСОБА_3 зазначав, що істотною умовою договору довічного утримання є систематичність надання матеріального забезпечення йому ОСОБА_2С, але ОСОБА_2 ухилявся від виконання взятих на себе зобов'язань, а саме, вже тривалий час зовсім не надавав належної матеріальної допомоги, не здійснював належний догляд за його здоровям, не забезпечував продуктами харчування та не оплачував ліки, чим порушив та продовжував порушувати не тільки умови укладеного Договору, а і законні його права, передбачені договором довічного утримання від 25 жовтня 2005 року.

6 червня та 10 грудня 2009 року комісією Вузівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області були складені та підписані акти обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї ОСОБА_3, з яких вбачається, що при обстеженні комісія виявила, що житлове приміщення в задовільному стані, кімната, в якій проживає ОСОБА_3, неприбрана і не замикається, має вільний вхід, а опікун ОСОБА_2 свою кімнату замкнув на ключ і на даній площі не проживає від 12 червня 2009 року. Сусіди підтвердили, що підопічний сам займається прибиранням кімнати, пранням білизни, приготуванням їжі для себе та купує ліки. Кошти, передбачені в договорі 100 грн., не виплачуються щомісячно і позивач не оздоровлюється. Комісія вважала за доцільне розірвати договір довічного утримання з ОСОБА_2

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив розірвати Договір довічного утримання від 25 жовтня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у звязку з невиконанням набувачем своїх обов'язків, визнати за ОСОБА_3 право власності на 12/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в селі Бузова Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Гагаріна, 24.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 липня 2011 року позов ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4, задоволено.

Розірвано договір довічного утримання від 25 жовтня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 12/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в селі Бузова Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Гагаріна, 24.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_2 був укладений Договір довічного утримання, за умовами п.1 якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 належні йому на праві власності 12/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться в селі Бузова Києво-Святошинського району по вулиці Гагаріна, 24.

Згідно умов п.2 Договору довічного утримання вказані 12/25 частин житлового будинку належать ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою 15 листопада 1983 року за реєстром №7722, зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 28 січня 2005 року в реєстрову книгу №2 (номер запису 337, реєстраційний номер 9717490).

За умовами п.п.5, 6 вказаного Договору ОСОБА_2 зобов'язувався довічно повністю утримувати та доглядати ОСОБА_3, забезпечуючи його харчуванням, одягом, піклуванням та іншою необхідною допомогою, зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні жилу кімнату 1-2 площею 11,4 кв. м. У разі смерті відчужувана зобовязувався поховати його. Матеріальне забезпечення (харчування, одяг, піклування, необхідна допомога), яким набувач мав забезпечувати відчужувача, визначене сторонами в розмірі 100 грн. щомісячно.

Відповідно до умов п.7 Договору даний договір може бути розірваний за згодою сторін, а у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

10 червня 2010 року ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 склав заповіт 18 травня 2010 року, яким все своє майно, як рухоме так і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, грошові заощадження з відповідними відсотками та нарахуваннями, які знаходяться на збереженні в будь-яких банках чи фінансових установах і взагалі все те, що йому належить і на що він за законом буде мати право, заповів синові ОСОБА_4. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 4 березня 2011 року звернувся до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори його син ОСОБА_4

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 23 липня 2010 року звернувся до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори його син ОСОБА_2

Ухвалою суду від 21 квітня 2011 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_3, який помер 10 червня 2010 року, а саме, ОСОБА_4.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї ОСОБА_3 за адресою: село Бузова, вул. Гагаріна, 24 від 6 червня 2009 року комісією вважала за доцільне розірвати договір довічного утримання з ОСОБА_2

Згідно з актом обстеження від 1 березня 2011 року комісією встановлено, що ОСОБА_4 разом з своєю сімєю переїхали на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 12 червня 2009 року з метою догляду хворого батька ОСОБА_3, який потребував сторонньої допомоги, так як на той час старший син ОСОБА_2С, який згідно договору довічного утримання повинен доглядати батька, переїхав на інше місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, де і проживає в даний час. Умови договору довічного утримання ОСОБА_2 виконував недобросовісно. За цей період ОСОБА_3 хворів, піклуванням і організацією похорон батька займався ОСОБА_4 за власні кошти.

Згідно довідки виконавчого комітету Вузівської сільської Ради Києво-Святошинського району №663 від 12 червня 2010 року ОСОБА_4 за свій рахунок похоронив батька ОСОБА_3 і протягом шести місяців до дня його смерті проживав разом з ним і вів спільне господарство. Дані обставини також в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_6, яка пояснила суду, що у 2009 році ОСОБА_2 переїхав на інше місце проживання, з 2009 року ОСОБА_2С харчування батьку не привозив, а доглядав за батьком, ніс витрати у звязку з лікуванням та похованням свого батька інший син ОСОБА_4 зі своєю дружиною.

Дані обставини підтвердили і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову ОСОБА_3, розірвання договору довічного утримання і визнання за ОСОБА_3 права власності на 12/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Олійник В.І.

ОСОБА_9