Справа №: 2-903/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м.Андрушівка

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді : Брагіна В.І.

при секретарі : Лавренчук Л.М.

з участю позивача : ОСОБА_1

з участю відповідача : ОСОБА_2

З участю представника служби в справах дітей Андрушівської

райдержадміністрації : Кондратюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом,зазначила,що перебуває з відповідачем в шлюбі,зареєстрованого в міському відділі РАЦС Житомирського обласного управління юстиції 21 серпня 2004 року за актовим записом № 1075.Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок постійних сварок,негативного ставлення відповідача до неї,з червня 2010 року вони проживають окремо.Вважає,що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може.Просила шлюб розірвати.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, зазначив,що з травня 2010 року вони проживають окремо, ОСОБА_4 проживає з ним в АДРЕСА_2 та відвідує дошкільний навчальний заклад № 43 в м.ЖитомиріВін є співвласником вищевказаної квартири, військовослужбовець,матеріально забезпечений.В протилежність ньому,ОСОБА_1 не працює,житлом не забезпечена,за час окремого проживання сином не цікавиться.За зазначених обставин вважав,що в інтересах сина необхідно визначити його місце проживання разом з ним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами, просила шлюб розірвати.Пояснила,що причиною розірвання шлюбу є неправомірна поведінка відповідача,який ображав її,виганяв з квартири.З цього приводу вона зверталася з заявою до Андрушівського РВ.В даний час вона проживає одна з бабусею в її двокімнатній квартирі.Покази відповідача про те,що вона фактично створила іншу сім'ю дійсності не відповідають.Зустрічний позов не визнала,пояснила,що дошкільний дитячий заклад в с.Новоівницьке з 14 червня 2010 року не працював,тому вони вирішили,що тимчасово син поживе у бабусі в м.Житомирі.В подальшому відношення в неї з відповідачем погіршилися та відповідач утримує у себе сина,чинить їй перешкоди в спілкуванні з дитиною,навлаштовує сина проти неї.Про те,що відповідач забрав документи сина з дитячого закладу «Лісова казка» в с.Новоівницьке їй відомо не було,згоди на це вона не давала.З приводу перешкод в спілкуванні з сином вона зверталася до служби в справах дітей Житомирської міської ради, але ніяких мір по суті заяви прийнято не було.Додала,що вона забезпечена житлом,працює,син є малолітнім,тому потребує материнської турботи.Просила визначити місце проживання сина разом з нею.

Відповідач в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнав,свій позов підтримав,додав,що причиною розпаду сім'ї є подружня зрада позивачки,її легковажна поведінка.За час окремого проживання вона декілька раз відвідувала сина,але він вважає,що такі зустрічі повинні проходити лише в його присутності.Син відвідує дошкільний заклад де є дитячий лікар та логопед.Він може матеріально забезпечити сина,якому створені всі умови для проживання.У зв'язку з тим,що він є військовослужбовцем більшу частину часу син проводить з бабусею. Вважає,що позивач не може створити для дитини належні умови проживання та виховання,тому залишення їй сина виховання недоцільно в інтересах дитини.

Представник служби в справах дітей Андрушівської райдержадміністрації пояснила суду,що на час розгляду справи в наявності є два протилежних висновки органів опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_6. Вивчивши всі матеріали вона вважає,що обидва батьки можуть забезпечити належні умови для виховання малолітнього ОСОБА_4,тому у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду,що вона є сусідкою ОСОБА_6 в с.Новоівницьке.Може пояснити,що відповідач за час їхнього проживання неодноразово влаштовував сварки,вигоняв ОСОБА_1 з квартири,поміняв замок в дверях квартири,чинить перешкоди в її користуванні.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду,що позивач є її сестрою.Відповідач вигнав ОСОБА_1 з квартири та остання проживає зараз разом з бабусею ОСОБА_11 в її двокімнатній квартирі.ОСОБА_11. виділяє ОСОБА_1 одну кімнату для проживання її з сином.В червні 2001 року дитячий садок в с.Новоівницьке був закритий на ремонт,у зв'язку з чим відповідач завіз його до бабусі в м.Житомир.В подальшому вона з ОСОБА_1 неодноразово їздили в м.Житомир,але віддати сина ОСОБА_2 відмовився та не пускав їх до дитини.Зазначила,що дід ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями,тому перебування ОСОБА_4 разом з ним погано скажиться на його вихованні.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду,що вона є бабусею ОСОБА_4,який з червня 2010 року проживає з нею.Дитині створені всі умови для проживання,він відвідує дошкільний заклад.ОСОБА_2. приїжджає до сина кожну неділю.ОСОБА_1. приїжджала один раз,але сина вона не дала,т.я. вважає,що давати або не давати сина матері повинен вирішувати ОСОБА_2 Фактично вихованням ОСОБА_4 займається вона.Їй відомо,що у ОСОБА_1 є інший чоловік,тому вважає недоцільно віддавати сина матері.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,

суд встановив : сторони перебувають в шлюбі,зареєстрованого в міському відділі РАЦС Житомирського обласного управління юстиції 21 серпня 2004 року за актовим записом № 1075 (а.с.7).Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).До червня 2010 року сторони проживали разом в однокімнатній АДРЕСА_1,яка була виділена сім'ї ОСОБА_4 в якості службової (а.с.19). З червня 2001 року сторони проживають окремо.Малолітній ОСОБА_4 з червня 2010 року проживає разом з бабусею та дідом за адресою : АДРЕСА_2,відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад № 43(а.с.15).ОСОБА_2 є військовослужбовцем,отримує заробітну плату 1563 грн. щомісячно (а.с.20),по місцю служби характеризується позитивно (а.с.18),має право власності на 1/5 АДРЕСА_2 (а.с.22).ОСОБА_1 працює в ТОВ «АЛАРІ-АГРО» (а.с.41), отримує заробітну плату 1500 грн. щомісячно,по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.39),проживає разом з бабусею в двокімнатній квартирі в с.Новоівницьке (а.с.68).Згідно висновку органу опіки та піклування Новоівницької сільської ради Андрусівського району Житомирської області в інтересах ОСОБА_4 доцільне встановлення його місця проживання разом з матір'ю (а.с.45). Згідно висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради в інтересах ОСОБА_4 доцільне встановлення його місця проживання разом з батьком (а.с.83).

Суд вважає,що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу України,шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засідання сторони припинили шлюбні відносини з червня 2010 року з причини постійних сварок та негативного ставлення відповідача до позивача. За час окремого проживання мір до поновлення сімейних відносин ніхто із сторін не приймав.

Враховуючи,що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності,взаємоповаги, взаєморозуміння,а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу,суд вважає встановленим,що між сторонами втрачено взаєморозуміння,збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо,суд задовольняє позов

ОСОБА_1 та розриває шлюб між сторонами.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надана заява про залишення їй прізвища,яке вона отримала під час реєстрації шлюбу.Відповідно до ст.113 СК України,суд залишає позивачу прізвище,яке вона отримала під час реєстрації шлюбу,що розривається - ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина з ним,суд вважає їх безпідставними та відмовляє в їх задоволенні.Суд оцінивши досліджені докази, висновки органів опіки та піклування,прийшов до переконання про необхідність і доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю.

При цьому суд виходить з наступних міркувань :

Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток.Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.той із батьків,хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той із батьків,з ким проживає дитина,не має права перешкоджати тому з батьків,хто проживає окремо,спілкуватися з дитиною,брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини,яка не досягла десяти років,визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько,які проживають окремо,не дійшли згоди щодо того,з ким із них буде проживати малолітня дитина,спір може ними може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров'я та інші обставини,що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків,хто не має самостійного доходу,зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами,своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері,батька,які позбавлені батьківських прав,відібрання дитини від особи,яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду,управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною,брати та піклування,якщо він є недостатньо обґрунтованим,суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові,моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна,крім тих випадків,коли є виняткові обставини,бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При визначення місця проживання дитини судом беруться до уваги наступні обставини : з червня 2010 року малолітній ОСОБА_4 став проживати з бабусею в м.Житомирі внаслідок того,що дитячий дошкільний заклад в с.Новоівницьке не працював з червня 2010 року по серпень 2010 року у зв'язку з ремонтом (а.с.42).Сторонами питання щодо його постійного проживання в м.Житомирі не вирішувалося,про що свідчать пояснення сторін та з заяви ОСОБА_2 про перевод сина в інший дитячий заклад вбачається,що ОСОБА_1 такої згоди не давала (а.с.44).З заяви ОСОБА_1 в службу дітей Житомирської міської ради вбачається,що відповідач чинить їй перешкоди у вільному спілкуванні та вихованні сина (а.с.43).Цю обставину також підтвердили свідки ОСОБА_12,ОСОБА_13.З приводу неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 також зверталася з заявою до Андрушівського РВ (а.с.40).Таким чином суд прийшов до висновку,що ОСОБА_2. всупереч вимогам ст.ст.150-160 СК України чинить матері в спілкуванні з дитиною,у вихованні нею дитини,що на думку суду негативно впливає на розвиток дитини,порушує права ОСОБА_1 Але ці обставини під час розгляду органами опіки та піклування Житомирської міської ради питання про визначення місця проживання дитини взяті до уваги не були,тому суд не погоджується з цим висновком.

В даному випадку суд зазначає,що кожен з батьків ставиться до своїх батьківських обов'язків відповідально з урахуванням їх можливостей. Кожен з них любить дитину та піклується про неї. На даний час вік дитини не дозволяє в повній мірі визначити його особливу прихильність до кожного з батьків, але суд враховує,що ОСОБА_1 не має можливісті безперешкодно відвідувати дитину,спілкуватись з нею, здійснювати свої батьківські обов'язки та доглядати за дитиною за місцем проживання ОСОБА_2При цьому поведінка ОСОБА_2 дає підстави сумніватись в його належній поведінці щодо подальшого надання можливості виконувати їх позивачу. Суд враховує також матеріальний стан кожного із сторін і зазначає,що відповідач має переваги в розмірі доходу, забезпеченості житлом.Але суд також враховує,що він є військовослужбовцем,має ненормований робочий день,проживає за місцем служби та фактично доглядом та вихованням дитини займається бабуся.

Отже суд оцінивши всі обставини,які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини,повністю погоджується з висновками органів опіки та піклування Новоівницької сільської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю та вважає,що виняткові обставини для розлучення малолітньої дитини зі своєю матір`ю в даному випадку відсутні.Суд залишає ОСОБА_4 на виховання матері та визначає його місце проживання разом з матір'ю.

Керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року,ст.ст.104,105,110,112,113,151,153,160,161 СК України,ст.ст. 209, 213-215,218,223 ЦПК України,суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 21 серпня 2004 року в міському відділі РАЦС Житомирського обласного управління юстиції за актовим записом № 1075.

ОСОБА_1 залишити прізвище,яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу,що розірвано - ОСОБА_1.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити на виховання матері - ОСОБА_1,визначивши його місце проживання разом з ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:В. І. Брагін