Справа № 22-ц-2403/11 Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Категорія 19 Доповідач у 2 інстанції Яворський
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Яворського М.А..

суддів Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі Джафаровій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу ? частини земельної ділянки недійсним.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 19 червня 2007 року між нею, ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки в розмірі 50/100 земельної ділянки площею 1250 м2. від загального обсягу земельної ділянки площею 2500 м2., розташованої за адресою с. Підгірці, вул. Боровкова, Обухівського району Київської області наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 130120028, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №4289. У відповідності до вказаного договору позивачка відчужила 50/100 частини земельної ділянки без її виділення в натурі, у зв'язку із чим не має можливості реалізувати своє право власності на належну їй частину земельної ділянки, а саме здійснювати належне користування, володіння та розпорядженні, а також позбавлена права здійснити будівництво будь-яких об'єктів, бо в договорі не зазначено, яка частина земельної ділянки належить кожній зі сторін. В той же час ОСОБА_1 ухиляється від зустрічей з нею, що унеможливлює вирішення питання володіння, користування та поділу земельної ділянки в позасудовому порядку, тому просить в судовому порядку визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2007 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частини земельної ділянки без виділення в натурі, укладений 19 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, щодо купівлі-продажу частини земельної ділянки в розмірі 50/100 земельної ділянки площею 1250 м2. від земельної ділянки площею 2500 м2. розташованої за адресою: с. Підгірці, вул. Боровкова, Обухівського району Київської області наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 130120028, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №4289.

Визнано недійсним напис зроблений приватним нотаріусом ОСОБА_3, 19.06.2007 року на державному акті на право власності на земельну ділянку серії КВ №090116 від 15 грудня 2003 року, щодо переходу до ОСОБА_1 права власності на частину земельної ділянки в розмірі 50/100 земельної ділянки площею 1250 м2. від земельної ділянки площею 2500 м2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, та вважаючи його таким. що постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права представник відповідачки у справі ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції 19 червня 2007 року між ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки без виділення в натурі в розмірі 50/100 земельної ділянки площею 1250 м2. від загального обсягу земельної ділянки площею 2500 м2. кадастровий номер 130120028, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №4289.

Вищевказана земельна ділянка належала позивачці на праві приватної власності і розташована за адресою: с. Підгірці, вул. Боровкова, Обухівського району Київської області, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У відповідності до оскаржуваного договору позивачка ОСОБА_2 відчужила 50/100 частини земельної ділянки без її виділення в натурі ОСОБА_1 (а.с 5).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки суд першої інстанції мотивував вказане рішення тим, що, укладаючи вказаний правочин сторонами не було визначено місце розташування відчужуваної частини земельної ділянки, що суперечить та не відповідає вимогам п. «в»ч.2 ст. 132 ЗК України.

Однак погодитися із вказаним рішення суду першої інстанції колегія суддів не може, та вважає що він не відповідає встановленим обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачці у справі ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ №090116, що виданий 15 грудня 2003 року належала земельна ділянка площею 0.25 га., яка розташована в с. Підгірці, Обухівського району, Київської області по вулиці Боровкова.

19 червня 2007 року між ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки без виділення в натурі в розмірі 50/100 земельної ділянки площею 1250 м2. від загального обсягу земельної ділянки площею 2500 м2. кадастровий номер 130120028. Зазначений договір укладений у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №4289.

Тобто сторонами при укладенні вказаного договору дотримані вимоги ст. 657 ЦК України щодо форми та порядку посвідчення договорів вказаного типу.

Укладення вказаного договору щодо продажу ? частини належної позивачці земельної ділянки відповідачці не суперечить і вимогам ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України щодо прав осіб на володіння майном у спільній частковій власності.

Відповідно до п.(в) ст. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельну ділянку повинні містити: предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо).

З врахуванням вказаних вимог Закону в договорі купівлі-продажу від 19.06.2007 року при його укладенні були зазначені умови, передбачені ст. 132 ЗК України, в тому числі і відповідно до п.(в) зазначеної статті Земельного кодексу в договорі вказано, що предметом договору є земельна ділянка розміром 50/100 площею 1250 кв.м., від земельної ділянки загальною площею 2500 кв.м. та яка розташована: село Підгірці Обухівського району, Київської області по вулиці Боровкова. Крім того в цьому ж договорі визначений опис меж земельної ділянки, із зазначенням суміжних землевласників.

Дані про предмет угоди, зазначені в оскаржуваному договорі купівлі-продажу, відповідають даним про земельну ділянку, зазначеним в Державному акті на право власності на землю, виданому на ім'я ОСОБА_2

Посвідчуючи вказаний договір у нотаріальному порядку приватний нотаріус ОСОБА_3 дотрималася ст. 55 Закону України «Про нотаріат», та пункти 35, 51, 52, 57 та 59 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5, від 03.03.2004 р.

При укладенні договору купівлі-продажу нотаріусом в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на ім'я ОСОБА_2, було зроблено запис про те, що частина земельної ділянки площею 1250 кв. м. продана на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2007 року. (а.с.7), при цьому у самому договорі зазначено місце розташування вказаної земельної ділянки : вул.. Боровкова в с. Підгірці. З метою конкретизації земельної ділянки в договорі зазначено кадастровий номер та опис меж земельної ділянки що дає можливість її ідентифікувати.

Доводи позивачки про те, що у звязку з не визначенням конкретної частини (1/2) земельної ділянки, яка була відчужена ОСОБА_1 вона не може здійснювати своє право володіння частиною земельною ділянкою, яка залишилася у її володінні на думку колегії суддів не може бути правовою підставою для визнання недійсним вказаного вище договору купівлі-продажу не дійсним, оскільки сторони у справі мають право добровільний поділ вказаної земельної ділянки та посвідчити вказаний договір в нотаріальному порядку, як це передбачено п. 59 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5, від 03.03.2004 р., а в разі недосягнення згоди, вирішити вказаний спір у судовому порядку відповідно до вимог ст. 367 ч.1 ЦК України.

При таких обставинах, коли висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду в частині задоволення первісного позову необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 313 - 315 ЦПК України, ст.. 131, 132 ЗК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити у повному обсягу.

Рішення колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий суддя М.А.Яворський

Судді : Н.В.Ігнатченко

ОСОБА_5