АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 34 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі Герасимчук Г.І.,

за участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею домоволодіння № 34 по вулиці Кооперативній в селі Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області. У березні 2005 року відповідач вселився у зазначене домоволодіння за домовленістю проживати по найму на 6 місяців та сплатив їй за проживання 600 доларів США. Домовленості про продаж домоволодіння ОСОБА_4 між ними не було. З початку 2006 року відповідач почав чинити їй перешкоди в користуванні домоволодінням та присадибною ділянкою і в період з 2006 року по 2009 рік через його неправомірні дії вона не отримала врожай з присадибної ділянки. Після виселення відповідача з домоволодіння на території домоволодіння виявилася відсутність металевих речей. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь 17007 грн. за металеві речі, 53222 грн. 40 коп. за не отриманий врожай та 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідача.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_4 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд не звернув увагу на те, що зникнення металевих речей виявилося при виселенні відповідача, суд дав невірну оцінку поясненням свідків та дійшов помилкового висновку щодо відсутності перешкод з боку відповідача у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою для ведення підсобного господарства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння № 34 по вулиці Кооперативній в селі Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області. Згідно державного акту про право приватної власності на землю від 25 грудня 1995 року земельна ділянка по вулиці Кооперативній в селі Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області належить ОСОБА_5 та складається із земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку і земельної ділянки пл. 0,26 га. для ведення підсобного господарства. Земельна ділянка позивачем на себе, як спадкоємиці померлої матері ОСОБА_5, не переоформлена.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року відповідача було виселено із будинку позивача без надання іншого житла.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2010 року рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року залишено без змін.

Відповідно до акту від 08 листопада 2010 року відповідач передав позивачу ключі від домоволодіння.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження того, що в домоволодінні на момент вселення відповідача в квітні 2005 року знаходилися металеві речі: верстак, душова, козирьок, драбина, саж, як і те, що вказані нею металеві речі відповідали конфігурації та якості металу, що вказано в наданих позивачем ескізах ПП «Плазіс-ЄМ», який може виготовити перелічені металеві речі за 17007,00 грн.

При вселенні відповідача в спірне домоволодіння акт прийому-передачі домоволодіння і надвірних споруд не складався, а допитаний свідок ОСОБА_6 підтвердив, що в 2005 році він двічі трактором з причепом разом з чоловіком і сином позивача на їх прохання вивозив з подвіря позивача якісь металеві речі. У судовому засіданні позивач підтвердила, що в 2006 році забрала труби зі свого городу.

Судом також обґрунтовано зроблено висновок щодо ненадання позивачем доказів своїм твердженням про перешкоди, які створював відповідач протягом 2006-2009 років їй у користуванні земельною ділянкою площею 0,26 га., яка позначена в державному акті для ведення підсобного господарства. Допитані ж у судовому засіданні свідки і сторони пояснили суду що двір, де розташовані будівлі, від городу відгорожений сіткою, на городі є окреме водопостачання, в 2006 році позивач забрала труби з городу, а факт вирощування позивачем в 2010 році на городі овочів, в той час як відповідач проживав в домоволодінні до листопада 2010 року, свідчить про відсутність з боку відповідача перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Суд першої інстанції, врахувавши рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2010 року, яким було встановлено, що відповідач з 2006 року без правових підстав проживав в домоволодінні позивача, звільнив його лише 08 листопада 2010 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що неправомірними діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України і з урахуванням розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, із змінами, вірно визначив розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. враховуючи характер та обсяг душевних страждань, які зазнала позивач.

Інші доводи апеляційної скарги безпідставні, оскільки всі вони зводяться до переоцінки висновків суду, суперечать обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: