Справа №22-ц-1397/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1М,
Категорія40Доповідач у 2 інстанціїБерезовенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В.,Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ "Саливінківський цукровий завод" на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ "Саливінківський цукровий завод", Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області про захист житлових прав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 05 червня 1986 по 04 грудня 2008 року вона працювала у відповідача ВАТ "Саливінківський цукровий завод". З 1990 по 2000 рік разом з сім'єю (чоловік та двоє дітей) проживала в наданому відповідачем гуртожитку. В 2000 році без зняття з квартобліку їй була надана однокімнатна квартира по вул. Заводській 6/1. В вересні 2005 року на сім'ю вона отримала від ВАТ "Саливінківський цукровий завод" трикімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 в с.м.т. Гребінки Васильківського р-ну Київської області на підставі "Положення про купівлю та продаж квартири працівникам...", здала попередню квартиру і її з сім'єю було знято з квартобліку. 26.12.2008 року отримала лист про виселення з квартири, в зв'язку з припиненням трудових відносин з відповідачем. Оскільки "Положення про купівлю та продаж квартири працівникам..." передбачає продаж працівникові наданої для проживання квартири за 10 % від балансової вартості, просила зобов'язати ВАТ "Саливінківський цукровий завод" укласти з нею відповідний договір, а селищну раду прийняти рішення про надання відповідного дозволу на оформлення спірної квартири у її приватну власність.

Рішенням Васильківського міськрайсуду від 28 вересня 2010 року позов задоволено частково. Зобов»язано ВАТ "Саливінківський цукровий завод" укласти з ОСОБА_2 договір купівлі продажу квартири № 30 по вул. Леніна с.м.т. Гребінки Васильківського р-ну Київської області за ціною, що становить 10 % від її балансової вартості. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що спірне жиле приміщення складається з трикімнатної квартири жилою площею 36,8 кв.м під № 30 по вул. Леніна с.м.т. Гребінки Васильківського р-ну Київської області. Квартира належить ВАТ "Саливінківський цукровий завод" на підставі договору міни від 25 червня 2005 року, посвідченого Гребінківською державною нотаріальною конторою по реєстру №2958. Квартира розташована у будинку, який знаходиться на балансі Гребінківської селищної ради. Позивач працював у відповідача з 1986 по 2008 рік. 29 серпня 2005 року позивачу на сім"ю з чотирьох осіб було видано ордер на вселення у зазначену квартиру.

Задовольняючи позов частково та зобов»язуючи ВАТ "Саливінківський цукровий завод" укласти з ОСОБА_2 договір купівлі продажу квартири № 30 по вул. Леніна с.м.т. Гребінки Васильківського р-ну Київської області за ціною, що становить 10 % від її балансової вартості, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про можливість їх задоволення, оскільки будь-яка норма як ЦК України так і іншим діючим законодавством в Україні щодо зобов»язання власника укласти договір купівлі-продажу відсутня. Посилання суду першої інстанції на ст. 525 ЦК України, якою передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, у даному випадку до вирішення вказаного спору застосовуватися не може.

Крім того, ухвалюючи своє рішення, суд не взяв до уваги положень ст.ст. 316, 319 ЦК України про те, що власник має право на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, а примусове відчуження цього майна можливе тільки на підставі і в порядку, встановлених законом, а таких підстав по справі не встановлено.

Доводи позивача про те, що за умовами колективного договору та «Положення»відповідач зобов"язаний продати їй спірну квартиру за ціною, що становить 10% балансової вартості квартири, необґрунтовано були прийняті судом, оскільки вказане «Положення»поширюється тільки на працівників, які прибули на роботу на підприємство по запрошенню, а позивачка не надала безспірних та належних доказів, що вона особисто відноситься до цеї категорії працівників та запрошувалася відповідачем на роботу відповідно до порядку, який існує на підприємстві саме по запрошенню працівників на роботу підприємством. Також позивачкою не було надано належних та допустимих доказів про обо»язки чи наміри відповідача продати їй спірну квартиру.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів на підставі ст. 309 ЦПК України прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ВАТ "Саливінківський цукровий завод" - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: