АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/9357/11 Справа № 22ц-8244/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 1029,49 грн. 49 коп. та моральної шкоди 8 000 грн. на користь ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із батька неповнолітнього ОСОБА_4, а саме із ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. на користь ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду та стягнення суми на відшкодування моральної шкоди у повному обсязі, а також судових витрат, а також про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення суду частково скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що 17.02.2009 року постановою Петропавлівського районного суду ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі ст..6 та п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року на підставі його заяви про застосування до нього амністії. Потерпілим по цій справі був ОСОБА_4, який отримав легкі тілесні ушкодження, і згідно висновку судово - медичної експертизи № 140 від 11.06.2008 року ОСОБА_4 було спричинено: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелом носової кістки зі зміщенням, синці шкіряних покровів правої виличної ділянки, нижньої щелепи, садна шкіряних покровів бокової поверхні шиї, які могли утворитись від дії чи при ударі об тупі тверді предмети, в термін, указаний у постанові, потерпілим, медичних документах, тобто 23.03.2008 року. Тілесні ушкодження у вигляді саден шкіряних покровів бокової поверхні шиї по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому носової кістки зі зміщенням, синців шкіряних покровів правої виличної ділянки, нижньої щелепи, по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров'я.

Епікризом із історії хвороби №992 підтверджується, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Петропавлівській районній лікарні із 23.03.2008 року до 07.04.2008 року, епікризом із історії хвороби №1205 підтверджується, що він перебував на лікуванні у Петропавлівській районній лікарні із 09.04.2008 року до 18.04.2008 року. Висновком ЛКК № 5 від 23.05.2008 року підтверджується, що ОСОБА_4 звільнений від випускних іспитів.

Також підтверджені матеріальні витрати на транспортні послуги на суму 278 грн.04 коп., в квитках дати та напрямок відповідають пересуванням її та його представників. В судовому засіданні визнано сторонами витрати на придбання ліків для лікування позивача згідно фіскальних чеків на суму 751 грн.45 коп., найменування придбаних ліків відповідає призначенням при лікуванні.

Тому суд вважав підтвердженими спричинення ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 1029 грн. 49 коп., які він витратив при лікуванні, а тому стягнув цю суму із ОСОБА_3

Суд врахував, що відсутнє документальне підтвердження вини ОСОБА_5 по факту саме ним нанесення тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_3 зареєстрований приватним підприємцем, має самостійний дохід, а тому відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 8 000 грн. покладено на нього.

Постановою Петропавлівського районного суду від 26.04.2010 року кримінальну справу №1-76/10 порушену відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку із недосягненням ним віку, з виповненням якого настає кримінальна відповідальність. Обставини справи по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнані сторонами. Заявлену ОСОБА_3 вимогу про відшкодування матеріальної шкоди суд не задовольнив, так як вона не підтверджена належними доказами, але частково задовольнив вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Врахувавши, що ОСОБА_4 навчається у професійному училищі на денній формі навчання, самостійного доходу не має, та не має можливості самостійно відшкодувати завдану моральну шкоду, а тому суд посилаючись на вимоги ч.2 ст.1179 ЦК України стягнув вказану суму із його батька.

Але із висновками суду в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні витрат на правову допомогу погодитись не можна, оскільки вони не відповідають наявним доказам у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалені рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В матеріалах справи наявні дані про оплату юридичних послуг адвоката на суму 1000 грн. відповідно до квитанції №25/08 від 26.08.2008 року, на суму 1000 грн. відповідно до квитанції 06/08 від 06.06.2008 року, на суму 500 гривень відповідно до квитанції 06/09 від 17.02.2009 року (а.с.80,100-102). А тому, на користь позивача необхідно стягнути із ОСОБА_3 2500 гривень, скасувавши рішення суду першої інстанції в цій частині.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності вини його сина в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_3, та наявність вини також і ОСОБА_5 в спричиненні тілесних ушкоджень його сину, оскільки постановами Петропавлівського районного суду від 17.02.2009 року та від 26.04.2010 року вина його сина в спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_3, а також відсутність вини ОСОБА_5 в спричиненні тілесних ушкоджень його сину є встановленими. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦК України відсутні підстави для іншого висновку про дії осіб та наявність чи відсутність їхньої вини.

Також відсутні підстави для зміни грошової суми на відшкодування моральної шкоди спричиненої ОСОБА_4, оскільки при визначенні грошової суми суд врахував вимоги ст..23 ЦК України щодо характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, вимоги розумності та справедливості.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про скасування рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні позову, оскільки ці доводи спростовуються постановою Петропавлівського районного суду від 17.02.2009 року, якою ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі ст..6 та п. «а» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Також безпідставною є його вимога про стягнення із ОСОБА_2 600 гривень, понесених ним при отриманні правової допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи про сплату ОСОБА_3 цієї суми.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для часткового скасування судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України - у звязку із неправильним застосуванням норм процесуального права щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 307,309, 316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2011 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат на правову допомогу скасувати.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 500 (дві тисячі пятсот) гривень понесених судових витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: