Справа №22-ц-4135/11Головуючий у І інстанціїПримаченко В.О.
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Григор'євій Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2010 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі регіональної філії дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, багатопрофільного малого приватного підприємства «Ольга» третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: багатопрофільне мале приватне підприємство «Ольга» про визнання недійсним договору поруки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»в особі регіональної філії дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд із вказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнило та просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 і багатопрофільного малого приватного підприємства «Ольга» заборгованість станом на 21.10.2010 року за кредитним договором в розмірі 2 698 158,83грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 932 547,73грн., за нарахованими відсотками в сумі 609 711,54грн., пені за порушення строків сплати кредиту в сумі 117 042,67грн., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 38 856,89грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 лютого 2007 року між позивачем і багатопрофільним малим приватним підприємством «Ольга»в особі ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду, в рамках якої в цей-же день укладено кредитний договір, за яким Банк надав БМПП «Ольга» кредит у сумі 2 400 000грн. строком до 23.01.2011 року зі сплатою 18% річних. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за зобов'язаннями БМПП «Ольга»за кредитним договором. Оскільки позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом з обох відповідачів солідарно.

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом і просив визнати недійсним договір поруки, укладений 20 лютого 2007 року між ним і ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», обгрунтовуючи вимоги тим, що його дружина ОСОБА_5 дала свою згоду на укладання договору поруки за генеральної кредитної угоди від 19.02.2007 року, проте грошові кошти на рахунок Боржника БМПП «Ольга» надходили за кредитним договором від 19.02.2007 року, з умовами якого ОСОБА_5 не була ознайомлена і свого дозволу на забезпечення порукою не надавала.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2010 року закрито провадження в частині позовних вимог до багатопрофільного малого приватного підприємства «Ольга».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі регіональної філії дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 698 158( два мільйони шістсот дев'яносто вісім тисяч сто п'ятдесят вісім гривень) , а також та судові витрати в сумі 1730грн., а всього 1 028 384,09гривень.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові банку відмовити, заявлений ним зустрічний позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суду приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов, суд виходив із того, що ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору поруки поручився перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль»як кредитором боржника -БМПП «Ольга» за виконання ним свого обов'язку за кредитним договором і є відповідальним за порушення зобов'язання боржником.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що ОСОБА_3 не доведено, що договір поруки укладено з порушенням вимог закону. ОСОБА_5, даючи згоду на укладення ОСОБА_3 договору поруки, не повинна була знайомитись зі змістом кредитних договорів, які укладені в межах Генеральної кредитної угоди№26/6 від 19.02.2007 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони ґрунтуються на матеріалах і справи і узгоджуються із вимогами закону.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 19 лютого 2007 року між ВАТ Райффайзен Банк Аваль»в особі регіональної філії дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»( на час вирішення спору - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») і багатопрофільним малим приватним підприємством «Ольга»в особі ОСОБА_3 було укладено генеральну кредитну угоду№26/6, відповідно до п.1.1 якої в цей-же день укладено кредитний договір, за яким Банк надав БМПП «Ольга» кредит у сумі 2 400 000грн. строком до 23.01.2011 року зі сплатою 18% річних.

20 лютого 2007 року між ВАТ Райффайзен Банк Аваль»в особі регіональної філії дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_3 як поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях Боржника - БМПП «Ольга», які виникають з умов Генеральної кредитної угоди від 19.02.2007року та всіх додаткових угод, а саме: повернути кредит в розмірі 2 400 000грн. в розмірі, строки та у випадках, передбачених умовою Генеральної кредитної угоди.

На укладення договору поруки письмову згоду дала дружина відповідача ОСОБА_5

В період з 20 лютого по 26 лютого 2007 року на виконання умов кредитного договору позивачем на розрахунковий рахунок БМПП «Ольга» перераховано кошти в сумі 2 400 000грн.

Багатопрофільне мале приватне підприємство «Ольга»в порушення умов Генеральної кредитної угоди та кредитного договору від 19.02.2007 року взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та відсотків за користування ним не виконує, внаслідок чого станом на 21 жовтня 2010 року заборгованість по поверненню кредиту становить 2 698 158,83грн. Заборгованість за кредитним договором складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 932 547,73грн., за нарахованими відсотками в сумі 609 711,54грн., пені за порушення строків сплати кредиту в сумі 117 042,67грн., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 38 856,89грн.

Встановивши вказані обставини, з врахуванням того, що ухвалою суду провадження в частині позовних вимог до багатопрофільного малого приватного підприємства «Ольга» закрито, суд прийшов до законного і обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитом із ОСОБА_3 як поручителя БМПП «Ольга»за забов'язаннями, що витікають із генеральної кредитної угоди та кредитного договору.

При цьому суд правильно виходив із положень п.п.1.1, 1.2, 2.4, 2.5, 3.1 договору поруки від 20.02.2007 року, вимог ст.ст.526, 530,533, 554, 1049, 1054 Цивільного кодексу України.

Відповідає вимогам закону і висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову -визнання договору поруки недійсним.

Відповідно до статті 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак до даних правовідносин норми ст. 65 Сімейного кодексу України не застосовуються.

Посилання позивача за зустрічним позовом як на підставу визнання недійсним договору поруки на те, що його дружина ОСОБА_5 дала свою згоду на укладання договору поруки за генеральної кредитної угоди від 19.02.2007 року, проте грошові кошти на рахунок Боржника БМПП «Ольга» надходили за кредитним договором від 19.02.2007 року, з умовами якого ОСОБА_5 не була ознайомлена і свого дозволу на забезпечення порукою не надавала, не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.1.2 договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язаннях боржника -БМПП «Ольга», які виникають з умов Генеральної кредитної угоди№26/6 від 19.02.2007року та всіх додаткових угод, а саме: повернути кредит в розмірі 2 400 000грн. в розмірі, строки та у випадках, передбачених умовою Генеральної кредитної угоди.

На договорі поруки ОСОБА_5 зроблено запис про ознайомлення її із змістом договору та згоду на його укладення. (а.с.22).

Правові підстави для визнання договору поруки недійсним, на які посилався позивач, ним в установленому законом порядку не доведені.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що судом не враховано, що справжність підпису на заяві другого із подружжя - дружини відповідача ОСОБА_5 про згоду на укладення договору поруки повинна бути посвідчена в нотаріальному порядку є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.ст.546, 553 ЦК України порука є одним із видів забезпечення зобов'язання, а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю. Законом не передбачено нотаріальне посвідчення договору поруки.

Крім цього, договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак до даних правовідносин норми ст. 65 Сімейного кодексу України не застосовуються.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права не заслуговують на увагу і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді