Справа № 22-ц - 266 / 2011р. Головуючий 1 інст: Назаренко О.В.
Категорія: розірвання шлюбу Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

26 січня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого-судді: Тичкової О.Ю.

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Козленко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Дукер Ієлени

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року по цивільній справі за позовом Дукер Шмуела до Дукер Ієлени про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом в обґрунтування якого зазначив, що знаходиться у шлюбі з Дукер Ієленою з 18.06.1989 року. У звязку з різними поглядами на життя між подружжям часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати між ними почуття поваги та кохання. З 2008 року позивач з дружиною спільно не проживає, вважає збереження шлюбу неможливим. Просив розірвати укладений між ним та Дукер Ієленою шлюб, оскільки неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу не має, а спір про розподіл майна буде розглядатися окремо від дійного спору.

Позивач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову не заперечувала, вважала збереження шлюбу не можливим. Пояснила, що між сторонами не вирішено питання про поділ спільного сумісного майна, але цей спір буде розглядається окремо.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року позовні вимоги Дукер Шмуела задоволені. Шлюб між Дукер Шмуелом і Дукер Ієленою, зареєстрований 18.06.1989 року Палацом одружених «Центральний»м. Харкова актовий запис № 1509 розірвано.

Не погодившись з рішенням Дукер Ієлена подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального права. А саме, в порушення вимог Закону «Про міжнародне приватне право», суд застосував до спірних правовідносин СК України, а не особистий закон подружжя, які є громадянами ОСОБА_4. За законом даної держави обовязковою умовою для вирішення спору про розірвання шлюбу є наявність письмової згоди жінки на розірвання шлюбу ( гет піттурин), яку Дукер Ієлена не надавала.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, Дукер Шмуел та Дукер Ієлена з 18 червня 1989 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований у Палаці одружених «Центральний»м. Харкова, актовий запис № 1509.

Відповідно до даних оглянутих у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції паспортів, наявних в матеріалах справи посвідок на тимчасове проживання, подружжя Дукер є громадянами ОСОБА_4, але з 01.01.1992 року проживає тимчасово в Україні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно керувався ст.,ст. 24,112 СК України та обґрунтовано виходив з того, що сторони у спорі не мають наміру зберегти сімю.

Судова колегія з даним висновком суду погоджується. Так, з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що Дукер Шмуел та Дукер Іелена проживають окремо, спільного господарства не ведуть, Дукер Шмуел має позашлюбних неповнолітніх дітей, 1999 та ІНФОРМАЦІЯ_1. У судовому засіданні у суді першої інстанції Дукер Іелена проти розірвання шлюбу не заперечувала. В апеляційній скарзі на недоведеність фактичних обставин у справі, які суд вважав доведеними не посилається на можливість збереження сімї не зазначає.

Доводи апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин закону ОСОБА_4 не можуть бути прийняті судовою колегією, оскільки в супереч вимог ст.,ст. 10,60 ЦПК України, позивач не надала суду належних доказів на підтвердження легалізації або визнання укладеного між нею та Дукер Шмуела на Україні шлюбу у ОСОБА_4.

Відповідно до пояснень Дукер Шмуела, подружжя Дукер виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_4 у жовтні 1989 року, а повернулися на Україну навесні 1990 року. За час проживання в ОСОБА_4 вони до відповідних органів з метою визнання укладеного між ними шлюбу не зверталися.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про міжнародне приватне право»( надалі Закон) право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Стаття 60 Закону встановлює, що правові наслідки шлюбу повинні визначатися спільним особистим законом подружжя. Згідно ст. 16 Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Таким чином, особистим правом подружжя Дукер є право ОСОБА_4.

Проте, керуючись частиною 3 ст. 4 Закону, враховуючи реєстрацію шлюбу Дукер Шмуела та Дукер Іелени на Україні та відсутність даних про його визнання у ОСОБА_4, судова колегія вважає, що правовідносини, склалися між сторонами мають більш тісний звязок з правом України. Тому при вирішенні спору суд першої інстанції правильно застосував норми Сімейного Кодексу України.

При цьому, судова колегія також враховує, що Дукер Шмуєл при зверненні до суду з позовом обрав право України, а Дукер Іелена у судовому засіданні у суді першої інстанції про застосування до спірних правовідносин права ОСОБА_4 не заявляла, проти застосування судом права України не заперечувала.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.,ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дукер Ієлени відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: