АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

Суддів Чубукова О.П., Михайловської С.Ю.

При секретарі Керімовій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного страхового товариства закритого типу "Дніпроінмед" про зміну формулювання звільнення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2011 року у задоволені позовних вимог позовом ОСОБА_1 до АСТ ЗТ "Дніпроінмед" про зміну формулювання звільнення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила зобовязати відповідача оформити належним чином на її імя трудову книжку, а саме внести запис про прийняття її на роботу з 15.10.2008 р. та про її звільнення за власним бажанням з 04.02.2009 р., а також видати трудову книжку; стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за січень 2009 р. у сумі 1500 грн., за лютий 2009 р. 272 грн. 72 коп. та заробітну плату за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати до 15.03.2011 р., компенсацію втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати належної заробітної плати в сумі 36544,48 грн., моральну шкоду 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона 06.10.2008 р. була прийнята на роботу до відповідача на посаду спеціаліста по страхуванню. Заява про прийняття на роботу була оформлена 15.10.2008 р. З наказом про прийняття на роботу її не знайомили, але з цього часу вона виконувала свої посадові обовязки, а саме оформлювала договори страхування. Щомісячно вона отримувала заробітну платню: за жовтень 2008 р. 1500 грн., за листопад 2008 р. - 1500 грн., за грудень 2008 р. 1500 грн.

На початку січня 2009 р. на зборах трудового колективу директор оголосила про зміну умов оплати праці, зокрема у неї зменшувався розмір заробітної платні, що її не влаштовувало.

04.02.2009 р. вона написала заяву про звільнення за власним бажанням з 04.02.2009 р. Наступного дня 05.02.2009 р. їй була вручена трудова книжка, в якій були відсутні записи про прийняття та звільнення з роботи. На її запитання щодо відсутності записів, директор пояснила, що вона вирішила її не оформлювати взагалі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що під час розгляду справи було встановлено, що позивачка була прийнята на роботу 02.02.2009 р. З 09.02.2009 р. остання перестала зявлятися на роботу, через що 15.01.2010 р. її було звільнено за прогул, тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Але з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Як пояснює позивачка вона була прийнята на роботу 15 жовтня 2008 р., вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_2, яка пояснила, що станом на 15.10.2008 р. вона працювала в АСТ ЗТ "Дніпроінмед". В цей час на посаду спеціаліста по страхуванню була прийнята ОСОБА_1 Їй відомо, що позивачка писала заяву про прийняття на роботу та про це видавався відповідний наказ. Вказані обставини їй відомі, так як вона бачила документи особисто. Позивачка займалася оформленням договорів страхування. Безпосереднім керівником у неї був ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що страхували належні їм автомобілі в АСТЗТ «Дніпроінмед», договори страхування оформлювала ОСОБА_1, договори оформлювались 30 січня 2009 р. та 14, 19 листопада 2008 р. відповідно.

Також вказані обставини підтверджуються самими договорами страхування, на яких мається підпис ОСОБА_1 (т.2, а.с. 72, 74, 75, 77, 91, 93, 95, 97).

На вимогу суду представником відповідача не було надано заяви ОСОБА_1 про прийняття її на роботу з 02.02.2009 р., не зміг представник відповідача пояснити причину відсутності підпису ОСОБА_1 на наказі (розпорядженні) № 3-1 від 02.02.2009 р. про прийняття ОСОБА_1 на роботу (т.1, а.с.87).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача та пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що позивачка оформлювала вказані договори, як стороння особа, яку долучив до співпраці ОСОБА_3, з яким АСТЗТ «Дніпроінмед» було укладено договір доручення, оскільки на вказані обставини відповідач протягом розгляду справи у суді першої інстанції не посилався, а став зазначати на них лише після допиту свідків у суді апеляційної інстанції та долучення до матеріалів справи договорів страхування. Тому колегія суддів надає цим поясненням критичну оцінку і вважає їх хибними та такими, що надані з метою введення суд в оману та уникнення цивільно-правової відповідальності.

Вказані пояснення свідків та договори страхування, на яких мається підпис ОСОБА_1 свідчать про те, що позивачка дійсно перебувала з АСТЗТ «Дніпроінмед» у трудових відносинах в зазначений нею час.

Згідно до ст.. 232 КЗПП, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

Відповідно до ст. 235 КЗПП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним наявність трудових відносин між позивачкою та АСТЗТ «Дніпроінмед», які виникли 15 жовтня 2008 р. та припинились 04 лютого 2009 р. Визначаючи дату припинення трудових відносин, колегія суддів виходить з договорів страхування, які оформлювала позивачка 30 січня 2009 р., пояснень самої позивачки, а також тих обставин, що відразу після звільнення позивачки и виникнення у неї претензій з приводу відсутності записів в трудовій книжці, директором АСТЗТ «Дніпроінмед» було видано наказ № 7 від 12.02.2009 р. про звільнення позивачки, який у цей день було анульовано на підставі наказу № 8 від 12.02.2009 р., що свідчить про наявність конфлікту. Також вже в 10 березня 2009 р. позивачка звернулась до суду за захистом своїх, що в свою чергу підтверджує припинення трудових відносин в лютому 2009 р.

Також колегія суддів вважає доведеним, що трудові відносини були припинено за власним бажанням позивачки, на підставі ч.1 ст. 38 КЗПП України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення компенсації за втрату частини доходів, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачки не була виплачена заробітна плата за січень 2009 р. та відпрацьовані дні у лютому 2009 р. Вказані обставини відповідачем спростовано не було. В звязку з тим, що з позивачкою не був проведений розрахунок при звільненні, підлягає застосуванню ст.117 КЗПП України, яка передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні та полягає в обовязку власника підприємства або уповноваженого ним органу сплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачка просить стягнути заробітну плату за січень 2009 р., відпрацьовані дні у лютому 2009 р. та середній заробіток до 15 березня 2011 р.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК, колегія суддів вважає недоведеним позивачкою що її заробітна плата становила 1500 грн. на місяць, та вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку приймає, як належний доказ, наказ (розпорядження) № 3-1 від 02.02.2009 р. із зазначенням заробітної плати спеціаліста по страхуванню в розмірі 605 грн.

За вказаних обставин з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заробітна плата за січень 2009 р. в розмірі 605 грн., за 2, 3, 4 лютого 2009 р. в розмірі 82 грн. 50 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2009 р. по 15 березня 2011 р. в розмірі 22550 грн., а всього 23237, 5 грн.

Враховуючи, що відповідачем було порушено трудові права ОСОБА_1, колегія суддів вважає наявним факт спричинення моральної шкоди, через невиплату заробітної плати, що позбавило позивачку джерела існування, примусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що привнесло в її життя, страждання та нервозність За цих умов, колегія суддів вважає можливим на підставі ст.237-1 КЗпП, з урахування принципу справедливості та співмірності, стягнути з АСТЗТ «Дніпроінмед» на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку та компенсації за втрату частини доходів колегія суддів вважає недоведеними, а тому вони не підлягають задоволенню.

В звязку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 240 грн.88 коп. судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного страхового товариства закритого типу "Дніпроінмед" про зміну формулювання звільнення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати Акціонерне страхове товариство закритого типу "Дніпроінмед" внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 про прийняття на роботу 15 жовтня 2008 р. та звільнення з роботи 04 лютого 2009 р., змінити підстави звільнення з п.4 ст. 40 КЗПП України за прогул на п.1 ст.38 КЗПП України - за власним бажанням.

Стягнути з Акціонерного страхового товариства закритого типу "Дніпроінмед" на користь ОСОБА_1 заробітну плату за січень 2009 р. в розмірі 605 грн., за 2, 3, 4 лютого 2009 р. - в розмірі 82 грн. 50 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2009 р. по 15 березня 2011 р. в розмірі 22550 грн., а всього 23237,5 грн.

Стягнути з Акціонерного страхового товариства закритого типу "Дніпроінмед" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнути з Акціонерного страхового товариства закритого типу "Дніпроінмед" на користь держави судові витрати в розмірі: 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 240 грн.88 коп. - судовий збір.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді