Справа №2-8/2011 року.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2011 року селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мумигі І.М.

при секретарі Качинській О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, відкритого акціонерного товариства „Кіровоградоблплемпідприємство, ОСОБА_4 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання за ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) розміром 3,82 га із земель ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області і внесеної у схему паювання земель підприємства за № 61 та про визнання за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку, набуту ним в порядку спадкування за першою чергою спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги заяви підтримали та пояснили, що позивач приходиться сином ОСОБА_5, яка набула право на земельну частку (пай) у землях, котрими постійно користувалось ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, оскільки була його акціонером, пенсіонером і померла після набуття чинності Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»від 08 серпня 1995 року (далі Указ). З цих підстав і в порядку спадкування за законом просив визнати за ним право власності на цю частку.

Представник відповідача, Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, вимоги позову не визнала та зазначила, що землі, які постійно використовувались ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, не передавались у колективну власність, а приватизувались громадянами відповідно до ст.25 Земельного Кодексу України і за таких обставин на ці правовідносини не поширюється дія Указу.

Представник відповідача, ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, в попередніх засіданнях не заперечував стосовно задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити без їх участі. (а.с. 45).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 приходиться рідним сином ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОЛ за № 369850 та свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ОЛ № 412928 (а.с. 10, 12).

За життя ОСОБА_5 являлась членом ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство та відповідно до сертифікату іменних акцій, станом на 20 травня 2002 року їй належали на праві власності акції ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство. (а.с.14, 17-18).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ № 181396 ОСОБА_5 померла 18 грудня 2003 року.(а.с.11)

21 квітня 2010 року позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом отримав у власність згадані акції.(а.с.13). Крім позивача з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався (а.с. 38).

Розпорядженнями голови Компаніївської районної державної адміністрації від 14 серпня 2002 року надано дозвіл на складання проекту приватизації земель ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство.(а.с.49)

Рішенням Компаніївської районної ради від 26 грудня 2002 року погоджено проект приватизації земель та організації території земельних часток (паїв) ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, який затверджено 15 січня 2003 року розпорядженням голови тієї ж адміністрації.(а.с. 83, 86).

15 липня 2004 року розпорядженням голови районної державної адміністрації затверджено схему поділу земель ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство і передано у власність громадянам земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.(а.с. 94).

У цьому розпорядженні міститься посилання на ст.25 Земельного Кодексу України. Додатком до розпорядження є список громадян, яким передається у власність земля.(а.с. 95-101).

Ознайомившись із цим списком, суд не виявив у ньому ОСОБА_5

За інформацією підприємства, яке виготовляло проект приватизації та плану організації території ВАТ „Кіровоградоблплемпідприємство, в матеріалах технічної документації відсутня заява ОСОБА_5 на ім»я голови Компаніївської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки в натурі (а.с. 72).

Таким чином, аналіз встановлених судом обставин справи свідчить про наступне.

За свого життя ОСОБА_5 своїх порушених прав не оспорювала, до суду з позовом не зверталась. Не набула права на земельну частку (пай) і таким чином земельна частка не може бути спадковим майном ОСОБА_5, а син померлої, позивач по справі не довів порушення своїх особистих прав чи інтересів, передбачених ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Земля не передавалась у колективну власність, а тому працівники і пенсіонери ВАТ "Кіровоградоблплемпідприємство" не отримували сертифікати на право на земельну частку (пай).

Земельні ділянки громадянам (працівникам та пенсіонерам ВАТ "Кіровоградоблплемпідприємство") передавались у власність в порядку положень ст.25 Земельного Кодексу України (приватизація державних земель) з дотриманням процедури, передбаченої приписами ст.118 того ж Кодексу України, що слідує із змісту розпорядження голови районної адміністрації і заяв власників, адресованих останньому.

Спадкодавець померла до передачі у власність земельних ділянок громадянам власникам земельних часток (паїв) ВАТ «Кіровоградоблплемпідприємство»ОСОБА_4 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Відтак, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Указу, оскільки він регулював у період до вступу в дію згаданого Кодексу України (01 січня 2002 року) процес паювання земель, що передані у колективну власність, так як статтею 78 цього Кодексу не передбачено такої форми власності.

Отже, державні землі, які до вступу в дію Земельного Кодексу України не були передані у колективну власність і використовувались сільськогосподарськими підприємствами на постійній основі, могли набуватись громадянами (їх працівниками і пенсіонерами) у власність лише у порядку приватизації.

Оскільки ОСОБА_5 не отримала у власність земельну частку (пай), тому вимога позивача стосовно визнання за ним право власності на земельну ділянку є безпідставною.

Таким чином, позов не ґрунтується на вимогах закону, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, відкритого акціонерного товариства „Кіровоградоблплемпідприємство, ОСОБА_4 сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області про визнання права власності відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївській районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя _______