АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2337/11 Справа № 22ц-9788/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року позивачка звернулася до суду та просила з урахуванням уточнених позовних вимог ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за відпрацьований робочий час у період з 01 лютого 2009 року по 3 березня 2009 року та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у період роботи з урахуванням компенсації втрати частини доходів в сумі 2913,01 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 45080,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, що вона з 01 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року на підставі укладеного трудового договору працювала у ОСОБА_4 водопровідно-каналізаційному управлінні Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ОСОБА_4 «Аульський водовід» машиністом компресорних установок третього розряду на комплексі з експлуатації очисних споруд каналізації. 03 березня 2009 року позивачка була звільнений з роботи по переведенню до Комунально-виробничого підприємства ОСОБА_4 «Міськводоканал», при цьому відповідач не нарахував та не виплатив їй заробітну плату за сумлінно відпрацьований час у лютому та березні 2009 року. Загальний період заборгованості по виплаті заробітної плати становить з 1 лютого 2009 року по 3 березня 2009 року. Позивачка вважає дії відповідача є неправомірними, та такими, що порушують законні права та інтереси Позивача, що обґрунтовується, в тому числі нижченаведеними нормами законодавства України. Згідно із довідкою Управління ПФУ Дніпровського району в м. Дніпродзержинську від 07 грудня 2010 року, відокремленим підрозділом відповідача - ОСОБА_4 ВКУ КП ДОР «Аульський водовід», в грудні 2008 року їй була нарахована заробітна плата в сумі 2120,46 грн. Щодо нарахування позивачці заробітної платні в січні - березні 2009 року, у Управління ПФУ Дніпровського району в м. Дніпродзержинську інформація відсутня, що свідчить лише про те, що відокремлений підрозділ відповідача - ОСОБА_4 ВКУ КП ДОР «Аульський водовід», в порушення діючого законодавства, з метою ухилення від сплати страхових внесків, не подав до ПФУ обов'язкової звітності про нараховану їй заробітну плату за відпрасований в січні - березні 2009 року час. В січні 2009 року позивачці була нарахована заробітна плата в сумі 2066,27 грн. та виплачена в сумі 1693,62 грн., що підтверджується розрахунковим листком відповідача та довідкою банка про рух коштів по картковому рахунку, яким визначено про зарахування коштів в сумі 1693,62 грн. З урахуванням існуючої інформації про заробітну плату, сума середнього заробітку для розрахунку виплати за час затримки розрахунку при з складає 97,37 грн. за один робочий день, виходячи з наступного розрахунку: 4186,73 грн. / 43 відпрацьованих дня = 97,37 грн. На день подачі позову сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні складає: 45080,37 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнено з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за період з 1 січня 2009 р. по 3 березня 2009 р. в сумі 2339,41 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 6 днів за період роботи з 1 грудня 2008 р. по 3 березня 2009 р. в сумі 595,40 грн. В задоволенні позовних вимог в частині середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 04 березня 2009 року по 31 грудня 2010 року в сумі 45 080,37 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду змінити в частині відмови стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку з 04 березня 2009 року по 31 грудня 2010 року в сумі 45080,37 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно запису в трудовій книжці позивачка працювала у відповідача з 1 грудня 2008 року по 03 березня 2009 року (а.с.8).

Згідно довідки управління ПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська відповідач в 2009 році ніяких відомостей по позивачу до пенсійного фонду не подавав (а.с.33), а за індивідуальними відомостями пенсійного фонду за грудень 2008 року позивачка отримала заробітну плату в розмірі 2120,46 грн.

Згідно до наданого розрахунку та за відсутності даних про розмір нарахованої заробітної плати суд стягнув з відповідача неотриману позивачкою заробітну плату виходячи з середньої заробітної плати за день у розмірі 2339 грн. 41 коп. за період з 1 січня 2009 року по 3 березня 2009 року ( ар. сп. 30) відповідно до положень ч.1 ст.116 КЗпП України і в даній частині рішення суду не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд виходив із того , що дані суми стягуються відповідно до положень ст.. 117 КЗпП України у разі не виплати їх з вини власника , або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст.. 116 КЗпП України . Однак , оскільки вина відповідача в виниклій затримці не встановлена , то підстав для стягнення даних сум не має.

Колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про наявність вини відповідача у затримці виплати позивачці сум заробітної плати суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Так, зокрема в оскаржуваному рішенні дана оцінка діям відповідача що до листування відповідача з КВП ДМР „ Міськводоканал стосовно надання відомостей про нарахування та виплату заробітної плати позивачки , а також відносно необхідності про ведення слідчих дій стосовно пошуку та виїмки документів із нарахування та виплати заробітної плати працівникам ДВКУ КП ДОР „Аульський водовід.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: