Справа № 2-343/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 ( д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 до Курянівської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини будинковолодіння, що по вул. Вільхівське-1, № 19 в селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, і хоч вона згідно закону є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність її батькові частини вищевказаного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, просить його задоволити.

Представник Курянівської сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивачки ОСОБА_2 помер 5 листопада 2000 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивачка на день відкриття спадщини проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 по вулиці Вільхівське-1, № 19. Цей двір відносився до суспільної групи колгоспного двору, членами якого були: батьки позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_4, позивачка, її чоловік ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6, і їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/5 частині будинковолодіння.

Цей факт підтверджується показами позивачки, звідним актом, виданим 01.03.2011 року Бережанським обласним міжрайонним бюро технічної інвентаризації та довідкою № 62 Курянівської сільською радою від 7 січня 2011 року .

Судом встановлено, що позивачка є дочкою покійного ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про її народження, а із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що позивачка після реєстрації шлюбу своє родове прізвище Ярема змінила на прізвище свого чоловіка ОСОБА_6.

Із свідоцтва про смерть видно, що батько позивачки ОСОБА_2 помер 5 листопада 2000 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини будинковолодіння, що по вул. Вільхівське-1, № 19 в селі Куряни Бережанського району Тернопільської області. А так як батько позивачки на випадок своєї смерті не розпорядився належним йому майном, то саме позивачка згідно закону і є єдиним його спадкоємцем.

Пояснення позивачки свідчать про те, що вона постійно проживала із спадкодавцем однією сім`єю аж по день його смерті, вони разом вели спільне господарство, а після смерті батька вона прийняла спадщину, оскільки залишилася проживати у цьому ж житловому будинку, в якому проживала із спадкодавцем до його смерті, розпорядилася належними йому речами повсякденного вжитку, проводила обробіток присадибної земельної ділянки, але офіційно не переоформила на себе належне батькові майно через відсутність правовстановлюючих документів.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка після смерті спадкодавця прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів не переоформила на себе належне батькові майно, а тому суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

? Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 5 листопада 2000року, а саме:

? - на 1/5 частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Вільхівське-1,

№ 19.

?

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області підпис ОСОБА_7

Копія з оригіналом вірна.

Оригінал рішення знаходиться в справі № 2-343/ 2011 р.

В.о. голови Бережанського

? районного суду Тернопільської області ОСОБА_8