Справа № 2/0817/12/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 року смт. Новомиколаївка

Новомиколаївський районний суд Запорізької області

в складі:

Головуючого судді Риженка А.Г.

при секретарі Блажко О.П.

за участю прокурора Онипка О.В.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новомиколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно та грошові кошти,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що її мати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю близько 20 років, а з 1 березня 2002 року офіційно зареєстрували свої відносини, стали подружжям. Проживала мати позивачки та ОСОБА_7 в будинку, який розташований по вул. Степова,5 в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Як зазначено в позові, 12 грудня 2006 року державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотконтори ОСОБА_8 було посвідчено заповіт ОСОБА_7, за яким останній заповів ОСОБА_6 житловий будинок. 28 листопада 2008 року ОСОБА_7 помер. За твердженням позивачки, ОСОБА_6 юридично спадщину не отримала, однак прийняла її фактично, жодних відмов від спадщини не заявляла і фактично успадкувала за заповітом житловий будинок, розташований по вул Степова,5 в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, за законом в рівних долях з сином померлого ОСОБА_2 земельну ділянку площею 6.33 га., розташовану на території Новомиколаївської селищної ради, яка належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №027210 та вклади у ВАТ „Державний ОСОБА_9 України, які належали ОСОБА_7

Як зазначено в позові, 3 січня 2009 року ОСОБА_6 померла, а 9 січня 2009 року позивачка звернулася до Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_6. Як зазначено в позові, спадкоємцями першої черги усього майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 є позивачка та її рідний брат ОСОБА_10, який заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав і вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, ОСОБА_10 надіслав до нотаріуса листа, в якому повідомив, що він не має ніяких зазіхань на спадкове майно та вважає, що спадкувати після смерті ОСОБА_6 повинна лише позивачка. На думку позивачки, вона є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_6 і власницею майна, що успадкувала після неї з 03 січня 2009 року часу відкриття спадщини. При цьому в повній мірі реалізувати свої повноваження власника майна їй перешкоджає відповідач ОСОБА_2, який заволодів правовстановлюючими документами та відмовляється надати їх позивачкі або нотаріусу.

Як зазначено в позові, в серпні 2010 року позивачка звернулася до нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6, але їй 31 серпня 2010 року постановою №809/02-31 державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, в зв'язку з тим, що у неї не було правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. Надати ці документи позивачка не може, оскільки вони, на її думку, знаходяться у відповідача ОСОБА_2.

В позові позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності: на житловий будинок, розташований по вул.Степова,5 в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, на Ѕ частину земельної ділянки площею 6.33 га., яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради та належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №027210, на Ѕ частину вкладів у ВАТ „Державний ОСОБА_9 банк України, які належали ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив суду, що позивачка взагалі не має права спадкувати після смерті ОСОБА_6, оскільки особисто 9 січня 2009 року до нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не зверталася. Відповідач також суду пояснив, що ніяких правовстановлюючих документів на житловий будинок у нього не має і бути не може, оскільки згідно виданої йому у Новомиколаївському БТІ довідки спірний житловий будинок на даний час не зареєстрований і власника на нього не має. На думку відповідача, позивачкі також не належать в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки та вкладів у ВАТ„Державний ОСОБА_9 банк України, які належали ОСОБА_7, оскільки після його смерті залишилось троє спадкоємців дружина ОСОБА_6, він і його сестра ОСОБА_11, яка у встановленому законом порядку відмовилась від спадщини після смерті батька ОСОБА_7 на користь його сина, а її брата ОСОБА_2. Відповідач просить суд позивачкі у задоволенні позову відмовити в зв'язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, допитавши свідків, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного.

12 грудня 2006 року державним нотаріусом Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_8 був нотаріально посвідчений заповіт ОСОБА_7, за яким останній заповів ОСОБА_6 житловий будинок, розташований по вул. Степова,5 в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. ОСОБА_7 заповів ОСОБА_6 будинок, який йому на праві власності не належав, оскільки згідно довідки комунального підприємства „Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентарізаційне бюро Запорізької області №28 від 18 січня 2011 року на житловий будинок, розташований по вул. Степова,5 в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області технічна документація не виготовлялася, права власності на нього не має, реєстрація вищезазначеного житлового будинку не проводилася. Вищезазначені обставини в судовому засіданні були також підтверджені показаннями свідка ОСОБА_12, яка працює начальником Новомиколаївського БТІ та матеріалами інвентарної справи на спірний будинок, які були надані суду свідком ОСОБА_12 і які були досліджені в судовому засіданні.

28 листопада 2008 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6.33 га., яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради та яка йому належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №027210 та вкладів у Шевченківському відділенні ВАТ„Державний ощадний банк України. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_13 є його син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_11 та його дружина ОСОБА_6, яка 3 січня 2009 року померла.

Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_5 та її син ОСОБА_10, який заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 УК України до нотаріальної контори не подав, а 29 липня 2010 року подав до Новомиколаївської державної нотаріальної контори заяву, згідно якої він відмовився від спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, яка є його сестрою.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №4/2009, фотокопія якої була досліджена в судовому засіданні, ОСОБА_5 звернулася до Новомиколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 9 січня 2009 року. Цей факт в судовому засіданні був також підтверджений поясненнями державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотконтори ОСОБА_4, показаннями свідка ОСОБА_14, дослідженим в судовому засіданні журналом реєстрації цієї заяви в 2009 році.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №13/2009 ОСОБА_2 звернувся до Новомиколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 15 січня 2009 року, тобто в межах строку, передбаченого ст.1270 ЦК України. З цієї спадкової справи також убачається, що ОСОБА_11, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, 27 січня 2010 року, вхідний №45, звернулась до Новомиколаївської державної нотаріальної контори з заявою, в якій повідомила, що вона відмовляється від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь його сина, а її брата ОСОБА_2. Вищезазначена обставина в судовому засіданні була підтверджена поясненнями державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, наданим нею журналом реєстрації заяв, які надходили до нотконтори в 2009 році і який був досліджений судом в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.1273 УЦ України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_11 протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, за місцем відкриття спадщини до Новомиколаївської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 не зверталась.

В ході з'ясування обставин справи і перевірки їх доказами було також встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 є його син ОСОБА_2 та ОСОБА_5, до якої право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 перейшло в порядку спадкової трансмісії.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідачем ОСОБА_2 право власності ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом на Ѕ частку земельної ділянки та вкладів у ВАТ „ Державний Ощадбанк України, які залишилися після смерті ОСОБА_7 не визнається.

Постановою державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори від 31 серпня 2010 року ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки та вкладів у ВАТ „ Державний Ощадбанк України, які належали померлому ОСОБА_7. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне позивачкі відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60,88, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 6.33 га., яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради та яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №027210, а також право власності на Ѕ частку вкладів у ВАТ „ Державний ОСОБА_9 України, які належали ОСОБА_7.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 350 гривень 17 копійок в рахунок відшкодування їй понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Риженко