Справа № 2-32/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

Городищенський районний суд Черкаської області у складі : судді Подороги Л.В., при секретарі Гудзь І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Городище, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що їх онук - ОСОБА_4, працював разом із відповідачем на тимчасовій роботі. Через хворобу, ОСОБА_4 кілька днів не виходив на роботу. За час роботи, ОСОБА_3 отримав гроші, частина яких належала онуку позивачів та не захотів їх віддавати. Оскільки позивачі є людьми пенсійного віку і з ними тимчасово проживає непрацюючий онук, всі додаткові доходи для них мають суттєве значення. У звязку з чим, позивач ОСОБА_5, при зустрічі з матірю відповідача - ОСОБА_6, сказала останній щоб та переказала своєму синові про необхідність віддати ОСОБА_4 зароблені ним кошти. На це, ОСОБА_6 відповіла нецензурною лайкою, через що, між ними виникла сварка. 02.11.2010 року, близько 18 год. 00 хв., на стук у двері, ОСОБА_5 вийшла на подвіря та побачила відповідача, який, знаходячись у стані алкогольного спяніння, розпочав виражатись нецензурною лайкою. При цьому, схопив ОСОБА_5 за волосся та спричиняв їй побої. На крик і шум, з будинку вийшов позивач ОСОБА_7, якого позивач також побив. Після цього, прийшли онук позивачів - ОСОБА_4 та сусіди - ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які викликали працівників міліції. За результатами проведеної перевірки, Городищенським РВ УМВС, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України, та відповідач притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Після отримання тілесних ушкоджень, позивачі звернулися за медичною допомогою до Городищенської центральної лікарні та провели судово-медичне обстеження. Для лікування, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 купляли медпрепарати. Відповідно до актів судово-медичного дослідження № 248, 249 від 04.11.2010 року, відповідачем, спричинено їм тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім того, відповідачем, в ході бійки, було порвано светр, кофту та сорочку, належні позивачам, пошкоджено паркан біля веранди та бетонний стовпчик, що підтверджено актом обстеження комісії сільської ради с. Дирдин, Городищенського району, Черкаської області. Вважають, що своїми протиправними діями, відповідач ОСОБА_3, спричинив їм душевні страждання, фізичний біль, принизив честь та гідність. У відповідності до ст. 22 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідача, на свою користь, матеріальні збитки в сумі 867 грн. 89 коп., які складаються з коштів за пошкодження бетонованих стовпчиків, пошкодження огорожі, порваному одязі, на загальну суму 600 грн. 00 коп. та витрат на лікування в сумі 267 грн. 89 коп.. Також, просять стягнути з відповідача, на їх користь, моральну шкоду, яку вони оцінили у 1699 грн. 00 коп.. Крім цього, просять стягнути з відповідача судові витрати, понесені ними при звернення з даним позовом до суду.

У судовому засіданні, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо їх задоволення в загальній сумі 800 грн., в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. У іншій частині, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що метою його візиту 02.11.2010 року до будинковолодіння позивачів, був намір захистити честь своєї матері, ображеної позивачем ОСОБА_1. Зазначив, що ініціатором бійки була позивач ОСОБА_1, яка її розпочала.

Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що предявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення в силу наступного.

Як вказали позивачі та визнав сам відповідач, останній, дійсно, 02.11.2010 року на подвірї будинковолодіння позивачів, зчинив сварку, під час якої, розпочалась бійка відповідача з позивачами. Даний факт, також підтвердив свідок ОСОБА_10, який вказав, що 02.11.2010 року, в ході суперечки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка відбулася на території будинковолодіння позивачів, між ними завязалася бійка, до якої також приєдналися позивач ОСОБА_2 та онук позивачів ОСОБА_4. Особисто, свідок у бійці участі не приймав та стояв осторонь. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 показали, що сварка між позивачами та відповідачем дійсно мала місце 02.11.2010 року, однак зазначили, що вони були очевидцями лише закінчення бійки.

Суд також враховує, що відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_2 від 04.11.2011 року, на тілі останнього, було виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_1 від 04.11.2011 року, на тілі останньої, було виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При визначенні розміру заподіяної позивачам матеріальної шкоди, суд враховує наступне. Згідно доводів позивачів, відповідач, за вище вказаних обставин, пошкодив одяг позивача ОСОБА_1 кофту, вартістю 40 грн.; світер, вартістю 50 грн.; сорочку, вартістю 25 грн., всього на загальну суму 115 грн., а також пошкодив одяг позивача ОСОБА_2А сорочку, вартістю 25 грн.; майку, вартістю 15 грн., всього на загальну суму 40 грн.. Вартість даного одягу, заявлена самими позивачами, визнав і відповідач та погодився на її відшкодування.

У відшкодуванні завданої матеріальної шкоди за пошкоджений паркан (акт від 05.11.2010 року на суму 600 грн.), суд вважає за необхідне відмовити, у звязку з тим, що позивачами не надано доказів на обґрунтування суми коштів, зазначеної в даному акті. Також, суд враховує, що пропозиція відповідача відремонтувати пошкоджений паркан, позивачами категорично відхилена.

Суд, також вважає за необхідне, відмовити позивачам у відшкодуванні з відповідача, на їх користь, матеріальних витрат на лікування, оскільки позивачі, в судовому засіданні, не довели причинний зв'язок між заподіяними тілесними ушкодженнями та витратами на лікування. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка працює лікарем Городищенського РТМО, показала, що позивач ОСОБА_1, зверталась до неї із скаргами на незадовільний стан здоровя і, відповідно, проходила курс лікування захворювання кишково-шлункового тракту. Позивач ОСОБА_2 пояснив, що він перебував на огляді у лікарів лора, окуліста, травматолога, але відповідні медичні документи у нього відсутні, як і відсутній лист лікарських призначень. Ліки купував самостійно по мірі необхідності.

При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд враховує положення ст. 23 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995р. з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», які вказують, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих звязків, порушенні стосунків з оточуючими, принижені честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Це втрати немайнового характеру внаслідок страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, і особа має право на відшкодування завданої, внаслідок порушення її права, моральної шкоди.

Протиправність діяння заподіювача шкоди, яким, у даному випадку, є відповідач по справі ОСОБА_12, доводиться відмовним матеріалом по повідомленню ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстровані в ЖРЗПЗ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області № 2360 від 02.11.2010 року та № 2367 від 03.11.2010 року, та показами свідків, допитаних в ході судового розгляду справи. На підставі викладеного, при відсутності зустрічних позовних вимог, враховуючи вік та майновий стан сторін по справі, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача, на користь позивачів, в рівних частках, 1000 грн. 00 коп., у рахунок відшкодування завданої їм моральної шкоди.

Враховуючи положення ст. ст. 79, 81, 88 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді, позивачем ОСОБА_1, були понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір - державне мито, суд стягує із відповідача вищезазначені види судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов підтверджується відмовним матеріалом по повідомленню ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстровані в ЖРЗПЗ Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області № 2360 від 02.11.2010 року та № 2367 від 03.11.2010 року, квитанціями про сплату судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 294 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках, у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, 115 (сто п'ятнадцять) гривень - у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, 40 (сорок) гривень - у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, судові витрати в розмірі 84 (вісімдесят чотири) гривень 58 копійок, з яких: сплачений судовий збір в розмірі 30 (тридцять) гривень 59 копійок та 53 (пятдесят три) гривні 99 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Повне рішення складено 14.01.2011 року.

Суддя ОСОБА_13