Справа № 2-21/11
Номер рядка звіту 19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року Лебединський районний суд

Сумської області

В складі: головуючого судді Гури А.О.,

секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4,

третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП БТІ виконавчого комітету Лебединської міської ради , приватний нотаріус Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 про поновлення терміну подачі позовної заяви, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, переведення на позивача прав та обовязків покупця та визнання за ним права власності на 1/10 частину будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником Ѕ частини домоволодіння, яке розташоване по вул. Будильській, 4 в м. Лебедині Сумської області. Власниками іншої частини будинку на правах спільної часткової власності були: ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В серпні 2010 року він дізнався, що три частини будинку, в тому числі 1/10 частина, яка належала ОСОБА_9, продані на підставі договору купівлі-продажу сторонній особі, ОСОБА_4 З вищевказаним договором купівлі-продажу він частково не згоден, так як у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу. Співвласники не повідомили йому про продаж своїх частин, тому він просить поновити термін подачі позовної заяви, визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 1/10 частини домоволодіння, перевести на нього права і обовязки покупця за договором купівлі-продажу частину домоволодіння, яке раніше належало ОСОБА_9 та виплатити ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10 тис. грн., внесені ним на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, при цьому збільшив внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА суму коштів до 16 тисяч гривень, та пояснив, що він не був повідомлений відповідачами про вчинення нотаріальних дій, а саме про оформлення договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який розташований по вул. Будильська , 4 в м. Лебедині Сумської області, рекомендованих листів від останніх про продаж своїх частин він не отримував. Разом з тим заявив, що саме у нотаріуса ОСОБА_5 він заявляв про своє бажання купити 1/10 частину будинку, що належала ОСОБА_9

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги свого довірителя та просить задовольнити їх на підставі ст.362 ч.2 ЦК України, мотивуючи тим, що відповідачами порушене право позивача на переважну купівлю частки у спільній частковій власності, оскільки його не було повідомлено про наміри здійснити продаж кожним зі співвласників домоволодіння та вважати не пропущеним термін звернення його до суду, оскільки про укладення договору купівля-продажу спірної частини домоволодіння він дізнався тільки в серпні 2010 року, а в листопаді 2010 року звернувся до суду.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що, починаючи з 2007 року вона за дорученням ОСОБА_9, яка проживала разом з нею, але за станом свого здоровя не могла здійснювати нотаріальні дії, оголосила до продажу належну останній 1/10 частину домоволодіння, розташованого по вул.. Будильській 4 в м. Лебедині. Про це знав позивач, який являється співвласником Ѕ частини спільної часткової власності вказаного будинку, оскільки оголошення про продаж було розміщене у вікні спірного будинку, крім того, бажаючі купити, приходили дивитись на частину будинку, що продається і спілкувались з позивачем та членами його родини, які там проживали. В спілкуванні з бажаючими купити частину будинку позивач та його дружина, ОСОБА_10, відмовляли покупців від покупки, пояснюючи, що вона не варта тієї суми, яку просить продавець, і що вони б не дали більше ніж 500 доларів США. Разом з тим, ніхто не заважав позивачеві купити її, якби він того хотів. Продати цю частину будинку в 2007 році вона не змогла, оскільки покупці просили продати її разом з іншими, які були пустуючими, але належали на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 ( 3/10 частини ) та ОСОБА_8 ( 1/10 частини).

Тоді вона, вже в 2008 році, звязалась з цими співвласниками, які були її родичами, і вони надіслали їй свої довіреності на право продажу належних їм часток за ціну та на умовах на її розсуд, а також бути представником з усіх питань, повязаних з оформленням договору купівлі-продажу. 14.08.2008 року вона домовилась з покупцем ОСОБА_11 про продаж трьох частин, які належали її довірителькам, в комплексі вони склали Ѕ частину всього домоволодіння, та замовила документи в БТІ, але ОСОБА_1 та його дружина грубо з ними обійшлися, тому вони відмовились від покупки, а отриманий нею витяг з державного реєстру прав нерухомості втратив чинність.

Другим покупцем на ці частини домоволодіння була ОСОБА_4 Вона також неодноразово спілкувалась з позивачем, тому останній знав про її наміри купити Ѕ частину домоволодіння. Крім того, питання продажу двічі обговорювались у нотаріуса в присутності ОСОБА_1 та його дружини, вони не заявляли про своє бажання купити частини будинку, що продавались.

Коли вже повторно були виготовлені документи в БТІ, 13.08.2009 року вона звернулась до нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 для передачі ОСОБА_1 заяви про те, що її довірительки продають належну їм на праві приватної власності Ѕ частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд за 58100 грн., а він має право привілейованої купівлі належних її довірителькам частин будинку, як співвласник. У звязку з цим, він повинен був протягом одного місяця повідомити нотаріуса про своє бажання або відмову купити вказану частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд. Ця заява була направлена позивачеві рекомендованим листом, а 18.08.2009 року вищевказаний лист останній отримав. Так як він протягом місяця не звернувся до нотаріуса і не повідомив про своє бажання купити Ѕ частину будинку, вони розцінили це як небажання використати привілейоване право купівлі частини будинку, і вона була продана іншій особі. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, оскільки про покупку будинку він дізнався відразу після оформлення договору купівлі продажу, восени 2009 року. Тому вона просить в задоволенні вимог позивача відмовити.

Допитана в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала і пояснила, що у серпні 2009 року між нею та ОСОБА_3, яка діяла від імені власників Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Будильській, 4 в м. Лебедині Сумської області: ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, була досягнута угода про купівлю вищевказаної частини будинку з надвірними спорудами, в звязку з чим був виданий один витяг з державного реєстру БТІ. При зверненні до нотаріуса, їй пояснили, що продається частина будинку з надвірними спорудами, який не розділений між співвласниками, і ОСОБА_1, як співвласник у спільній частковій власності, має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, тому він був спочатку усно, а потім письмово повідомлений іншими співвласниками про намір продати свої частки. Так як ОСОБА_1 в присутності нотаріуса відмовився купувати Ѕ частину будинку, а на рекомендований лист, де йому розясняли переважне право покупки вказаних часток, він не надав відповіді, 22.09.2009 року вона купила належну продавцям, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за № 4, що знаходиться по вул. Будильській в м. Лебедині Сумської області, на не приватизованій земельній ділянці. Продаж цей за домовленістю сторін вчинився за 58100 грн., які вона сплатила під час підписання договору купівлі-продажу. Після придбання частки вищевказаного будинку, вона розпочала проводити ремонт, про що було відомо позивачеві, і ніяких заперечень з його боку не було. Ремонт почали саме з кімнати, що належала ОСОБА_9, позивач та його дружина неодноразово заходили туди та цікавились, коли ж вони його закінчать. Восени 2010 року ОСОБА_1 виділив їй Ѕ частину городу, що знаходився при цій садибі, що стверджує те, що він знав і розумів, що вона є власницею половини домогосподарства. Крім того, він писав скарги на її дії при проведенні ремонту в БТІ та Лебединський міськвиконком, які маються в матеріалах справи, в травні 2010 року.

Посилання позивача на пропущення строку для звернення до суду за захистом порушених прав для звернення до суду з таким позовом, начебто з поважних причин, є безпідставними. Тому вона просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Третя особа, представник комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» суду пояснила, що 14.08.2008 року до них надійшла заявка від ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреностей трьох співвласників, на виготовлення техдокументації та витягу з реєстру прав власників нерухомості про продаж Ѕ частини домоволодіння, розташованого по вул.. Будильській 4 в м. Лебедині. 22.09.2008 року спеціалісти виїхали на місце і 14.10.2008 року вже була виготовлена документація, але ОСОБА_3 її не отримала, тому вона втратила чинність після трьох місяців. Повторно за вказаними документами ОСОБА_3 звернулась 04.08.2009 року і отримала їх 11.08.2009 року. Витяг з реєстру був виготовлений відповідно вимог ст. 5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, з зазначенням відомостей про власників, підстав для виникнення прав власності та розмірів часток кожного власника. Оскільки заявка уповноваженої особи співвласників була подана одна на три частки, що складала Ѕ частину домоволодіння, яке реально не було поділене на квартири, і всі три співвласники продавали свої частки єдиним комплексом, відповідачці ОСОБА_3 був виданий один витяг з реєстру. Після нотаріального оформлення продажу Ѕ частини домоволодіння, в БТІ було видане свідоцтво на право власності на Ѕ частину домоволодіння на імя ОСОБА_4. В своїх діях працівники БТІ керувались Інструкцією про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб і зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, яка діє на даний час і жодної вимоги цієї інструкції не порушили.

Третя особа приватний нотаріус - в судовому засіданні пояснив, що при оформленні договору купівлі-продажу Ѕ частини домоволодіння по вул.. Будильській 4 в м. Лебедині, за його підписом був направлений рекомендований лист-повідомлення ОСОБА_1, який мав переважне право купівлі частини будинку, що продається, про наміри співвласників ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продати належні їм частки у спільній частковій власності за 58100 грн. та розяснено, що в разі його бажання купити цю частину будинку, він повинен повідомити нотаріуса в місячний термін. 18.08.2009 року повернулась розписка про отримання рекомендованого повідомлення особисто ОСОБА_1 В установлений термін відповідь від ОСОБА_1 не надійшла, тому 22.09.2009 року він оформив договір купівлі-продажу спірної частини будинку іншій особі ОСОБА_4 Крім того, нотаріус повідомив, що в процесі підготовки до оформлення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 двічі приходив до нього разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і він йому розясняв його переважне право купівлі часток будинку, що продаються, але останній про свої наміри купити частину будинку, що належала ОСОБА_9, не повідомляв, в противному разі він би не зміг оформити договір купівлі- продажу ОСОБА_4 Жодних спорів між ними про продаж часток домоволодіння по вул.. Будильській в його присутності не було.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14П, та ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_1 у вересні 2009 року приходив на ринок, де ОСОБА_4 займалась підприємницькою діяльністю, і запитував у неї, чи дійсно вона буде купувати будинок по вул.. Будильській 4, а після укладення договору повідомляв, що необхідно проводити ремонт стелі в будинку. Крім того, свідки ОСОБА_15 А та ОСОБА_14 ствердили, що ОСОБА_1 та його дружина приходили в жовтні 2009 року, коли вони робили ремонт купленої частини будинку, щоб подивитись, як здійснюється ремонт та говорили, щоб так робили стіну між ними, щоб один одному не було нічого чути.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 останні 10 років проживала разом з її сестрою, ОСОБА_3, в квартирі останньої, 6 років з них була нерухомою і сестра за нею доглядала. В 2007 році вони вирішили продати належну ОСОБА_9 частину будинку по вул.. Будильській 4, і про це зробили оголошення в районній газеті, але ОСОБА_1 відмовляли покупців від покупки. В 2008 році ОСОБА_10 приходила до неї з приводу покупки належної їй 1/10 частини житлового будинку по вул.. Будильській 4, але конкретно нічого не сказала і більше не приходила. Свідок також підтвердила, що покупці, які приходили купувати спірну частину будинку, просили продати її тільки разом з частинами, що належали ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тому ОСОБА_3 дзвонила цим співвласникам і вони надіслали їй свої довіреності на право здійснювати необхідні дії по продажу належних їм часток.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона, як начальник відділення звязку №3 в м. Лебедині, підтверджує, що рекомендований лист нотаріуса на адресу ОСОБА_1 був вручений йому особисто листоношею ОСОБА_18. Відповідно до Правил надання послуг звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року, отримувач рекомендованого листа розписується про одержання листа не в повідомленні, а в журналі ф.8, який протягом 6 місяців знаходиться у них у відділенні, а потім направляється до обласного архіву.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 повідомила, що в серпні 2009 року на період відпустки листоноші третього відділення звязку ОСОБА_19, яка обслуговувала вул.. Будильська в м. Лебедині, вона була закріплена за цією вулицею і памятає, як доставляла рекомендований лист на імя ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Зайшовши на подвіря домоволодіння, вона побачила кілька вхідних дверей, розміщених одні за одними, а на подвірї - чоловіка, який на її запит представився ОСОБА_1 Коли вона повідомила, що на його адресу надійшов рекомендований лист від нотаріуса і про його отримання слід розписатись в журналі, він відповів, що він не може розписатись і попросив лист віддати його дружині, яка знаходилась в кімнаті, і яка й розпишеться за лист. Тоді вона зайшла до кімнати і вручила лист дружині адресата, яка розписалась в журналі ф.8.

Свідок ОСОБА_10, дружина позивача, пояснила, що вони з чоловіком мали намір купити у ОСОБА_9 1/10 частину будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, і з цією метою восени 2009 року вона ходила до ОСОБА_9, яка називала суму для продажу 1.5 тис. доларів США, конкретно про покупку вони з ОСОБА_9 не домовлялись. Про продаж Ѕ частини будинку вона дізналась восени 2010 року, ніякого листа від нотаріуса вони не отримували.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні ствердила, що перед оформленням договору купівлі - продажу частини будинку, де вона мешкає зі своїми батьками, ОСОБА_1 та ОСОБА_10, вона з батьками ходила до нотаріуса, де велись переговори з приводу продажу спірної частини будинку ОСОБА_4, але батьки не говорили нотаріусу про свої наміри купити частину, що належала ОСОБА_9, хоч і хотіли її купити. Про лист від нотаріуса про переважне право на купівлю частини будинку, що продається, їй не відомо.

З копії заяви нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу, Сумської області від 13.08.2009 року (а.с.28) вбачається, що ОСОБА_1 надіслане повідомлення про те, що ОСОБА_3, яка є представником ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, продає належну їм на праві приватної власності Ѕ частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою : м. Лебедині Сумської області по вул. Будильській, 4 за суму 58100 грн. і він як співвласник, має переважне право на купівлю вищевказаної частини будинку.

З копії повідомлення про вручення поштового повідомлення (а.с.32) вбачається, що ОСОБА_1 вручено рекомендований лист 18.08.2009 року за № 3552 касового чека.

З копії договору (а.с.34) вбачається, що 22.09.2009 року ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8Ю, продала належну їм на праві приватної власності Ѕ частку будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою : м. Лебедині Сумської області по вул. Будильська, 4, ОСОБА_4 за 58100 грн., тобто за суму, обумовлену в повідомленні ОСОБА_1

З квитанцій: №142 від 28.12.2010 року ( а.с.84) та №432 від 15.03.2011 року Лебединського відділення №065 Державного Ощадного Банку України (а.с. 126) вбачається, що ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок ТУ ДСА Сумської області відповідно 12000 грн. та 4000 грн.

Заява ОСОБА_9 від 20.11.2010 року ( а.с.88), стверджує, що остання за життя в присутності свідків спростувала домовленість з ОСОБА_1 та О.М. про покупку ними належної їй частки домоволодіння.

Вислухавши сторони, третіх осіб, пояснення свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, що регулюються ст. ст. 361,362, 261, 215 ЦК України.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до договору про уточнення ідеальних часток в будинку №4 по вул.. Будильській в м. Лебедині Сумської області від 04.03.1977 року ( а.с. 56), співвласниками спільної часткової власності були: ОСОБА_8(1/10 ч.), ОСОБА_9 ( 1/10 ч.), ОСОБА_7 ( 3/10 ч. ) та ОСОБА_1 ( Ѕ ч.), фактично в будинку проживав тільки ОСОБА_1 зі своєю сімєю в належній їм частині будинку.

Оскільки ОСОБА_9 протягом останніх 10 років проживала разом з ОСОБА_3 у квартирі останньої, в 2007 році вони вирішили продати 1/10 частини будинку, що належить ОСОБА_9 в домоволодінні, розташованому по вул.. Будильській 4 в м. Лебедині. З цією метою ОСОБА_3 розмістила оголошення в місьрайонній газеті «Життя Лебединщини», але продати цю частину будинку не вдалось. В 2008 році оголошення про продаж вона розмістила у вікні частини будинку, що продавалась. Оскільки покупці погоджувались купити належну ОСОБА_9 частину будинку тільки разом з іншими частками, що належали ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_3 звернулась до останніх і вони погодились на продаж належних їм часток.

В липні та серпні 2008 року ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 уповноважили ОСОБА_3 бути їхнім представником з усіх питань, повязаних із продажем належних їм часток будинку з відповідними частинами надвірних споруд, який знаходиться за адресою м. Лебедин вул. Будильська, 4, за ціну та на умовах на свій розсуд, а також бути їхнім представником з усіх питань, повязаних з оформленням договору купівлі-продажу, що стверджується копіями довіреностей (а.с.26, 27, 33). Загальна частка їхньої власності складала Ѕ частину будинку.

В серпні 2009 року ОСОБА_3 домовилась з ОСОБА_4 про продаж Ѕ частини будинку. Знаючи, що ОСОБА_1 являється першочерговим покупцем, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.362 ЦК України, вона через приватного нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 спочатку усно, а потім письмово, повідомила ОСОБА_1 про намір співвласників Ѕ частини будинку: ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від імені яких вона діяла, продати належні їм частки за 58100 грн., з розясненням протягом місяця повідомити про своє бажання або відмову купити за вказану ціну належні їм частки в будинку з відповідними частинами надвірних споруд ( а.с. 28). В заяві також було зазначено, що в разі неотримання від нього відповіді протягом вказаного строку, вона буде вважати, що він не бажає використати своє право привілеєвої покупки частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що належать її довірителькам, і вони будуть продані іншій особі. Вказаний лист-заява були направлені приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу ОСОБА_5 13.08.2009 року за вихідним номером 42 ( а.с. 28 зворот) і був отриманий ОСОБА_1 18.08.2009 року ( а.с. 32).

Отже, суд вважає, що ОСОБА_3 вжито всіх заходів для повідомлення ОСОБА_1, як співвласника, що має переважне право на купівлю часток у майні, що продається, про намір її довірителів продати належні їм частки у спільній частковій власності.

Про те, що позивач ОСОБА_1 двічі був в нотаріальній конторі разом з відповідачами у приватного нотаріуса ОСОБА_5 з приводу купівлі-продажу Ѕ частини будинку та не заявив про своє бажання купити її чи частку, що належала ОСОБА_9, ствердили в судовому засіданні відповідачі, приватний нотаріус та не спростував позивач та допитані в якості свідків члени його сімї: ОСОБА_10 та ОСОБА_20, а свідки: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_1 у вересні 2009 року ( перед продажем частини будинку) приходив на ринок, де ОСОБА_4 займалась підприємницькою діяльністю, і запитував у неї, чи дійсно вона буде купувати будинок по вул.. Будильській 4, на що остання дала стверджувальну відповідь.

Крім того, той факт, що позивач знав про наміри відповідачки ОСОБА_3 продати пів-будинку, підтверджений в судовому засіданні також показами дружини позивача, ОСОБА_10, яка повідомила суду, що коли її чоловік йшов до нотаріуса у вересні 2009 року за пропозицією ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вона дала йому 2 тисячі доларів США для можливої покупки частини будинку. Представник позивача у своєму виступі в судових дебатах теж стверджує, що його довіритель в середині вересня 2009 року був у нотаріуса і знав про наміри ОСОБА_3 на продаж половини будинку ОСОБА_4

Факт письмового повідомлення ОСОБА_1 про намір продажу Ѕ частини будинку стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення ( а.с. 32 ). При цьому суд не може погодитись з запереченнями позивача про те, що не він особисто отримав повідомлення, оскільки відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в обєкті поштового звязку, вручаються адресату, а в разі його відсутності повнолітньому члену його сімї.

Показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стверджується, що рекомендований лист нотаріуса на адресу ОСОБА_1 був вручений йому особисто, але за домовленістю з адресатом, в його присутності, за нього розписалась його дружина, ОСОБА_10

Їхні покази суд вважає достовірними, оскільки подробиці про розположення дверей в будинку та надвірних будівель у спірному господарстві не могли бути відомі свідкові ОСОБА_18, якби вона там не була.

В судовому засіданні ОСОБА_10 заперечила отримання нею рекомендованого повідомлення, однак від проведення почеркознавчої експертизи позивач відмовився.

Відповідно до ч.2 ст.362 ЦК України перебіг строку здійснення переважного права співвласника розпочинається від дня, коли ним отримане повідомлення про намір продати частки. За умови, що протягом місячного строку здійснення цього права, субєкт переважного права купівлі частки не виявить бажання придбати частку, то це матиме наслідком припинення переважного права, оскільки хоч відповідно до ч.2 ст.12 ЦК України нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їхнього припинення, крім випадків, встановлених законом, у свою чергу, сплив строку зумовлює виникнення можливості для продавця продати свою частку іншій особі ( абз.2 ч.2 ст.362 ЦК України).

Отже, при таких обставинах, ОСОБА_3 мала право продати частки, належні на праві власності її довірителям іншій особі, а нотаріус мав право оформити такий договір купівлі-продажу. Тому підстав для визнання такого договору недійсним немає.

Суд також не може погодитись з доводами представника позивача про те, що відповідачка ОСОБА_3 повинна була повідомити про продаж окремо кожної частки, належної співвласникам, з зазначенням ціни за кожну частку, оскільки в повідомленні нотаріуса вказано, що продаються частки, належні співвласникам ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що в загальній масі складають Ѕ частину будинку, за суму 58100 грн., і в разі, коли б позивач бажав купити частку ОСОБА_9, він повинен був у місячний термін проявити своє бажання, але цього він не зробив ні в місячний термін, ні після того, і, навіть дізнавшись, що ОСОБА_4 купила пів-будинку і відразу почала проводити ремонт, він не звернувся ні до нотаріуса, ні до суду, щоб договір купівлі-продажу визнати недійсним, а навпаки, добровільно відділив їй половину земельної ділянки під город весною 2010 року, тим самим визнавав і розумів, що вона є власницею половини домогосподарства.

Відповідно до ч.4 ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

З викладених вище підстав суд дійшов висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні поважність причини пропуску звернення його до суду за захистом порушених прав, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Повно і обєктивно проаналізувавши наявні в справі докази, суд вважає, що 1/2 частина спірного будинку разом з надвірними спорудами були продані співвласниками спільної часткової власності іншій особі відповідачці ОСОБА_4, після того, як позивач ОСОБА_1, повідомлений належним чином про намір продажу та розясненням йому переважного права на купівлю частин будинку, що продаються, не скористався наданим йому правом, за ціною та на умовах, оголошених для продажу. Отже, судом не встановлено порушень відповідачами вимог ст.362 ЦК України та відповідно ст.215 ЦК України.

Таким чином суд дійшов висновку, що права позивача не порушені і не підлягають захисту, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.. 361,362, 261, 215 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, КП БТІ виконавчого комітету Лебединської міської ради , приватний нотаріус Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 про поновлення терміну подачі позовної заяви, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, переведення на позивача прав та обовязків покупця та визнання за ним права власності на 1/10 частину будинку відмовити.

Повернути позивачеві ОСОБА_1 внесені ним на депозитний рахунок ТУ ДСА у Сумській області № 0459 ГУДКУ у Сумській області МФО 837013 код 26270240 кошти в сумі 16000 гривень по квитанціях: №142 від 28.12.2010 року та №432 від 15.03.2011 року Лебединського відділення №065 Державного Ощадного Банку України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя А.О. Гура