справа № 2-97/11
РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2011 м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

При секретарі Патерило О.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ої особи Комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» «про встановлення сервітуту і визнання права власності», суд

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із позовом про встановлення сервітуту і визнання права володіння чужим майном».

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та суду пояснив, що він є власником 4/5 домоволодіння № 19 по вулиці Васильєва у м. Дніпродзержинську, а відповідачка має право власності на 1/5 частину зазначеного домоволодіння, згідно до свідоцтва про право на спадщину від 1977 року, але фактично спадщину не прийняла, ніколи у зазначеному домоволодінні не мешкала і не утримувала його. В 60-х роках відповідачка виїхала до м. Москви і до м. Дніпродзержинська не виїжджала. З врахуванням того, що відповідачкою не виділено свою частку у окреме майно, і він як особа власник, не має можливості самостійно вирішити питання щодо оформлення прав власності на землю, вимушений нести всі витрати з утримання домоволодіння у повному обсязі, прохає позов задовольнити, та враховуючи, що відповідачка залишили своє майно, то за набувальною давністю, що становить більш ніж 10 років, визнати за ним право користування 1/5 частиною домоволодіння, що належить відповідачеві, та визнати право власності на все домоволодіння № 19 по вул. Васильєва за ним.

Відповідачка ОСОБА_2 або її представник, та представник 3-ої особи БТІ м. Дніпродзержинська, до суду не зявилися. Відповідно до вимог ст.. 169 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є сусідом з 1975 року. Йому відомо, що в домоволодінні № 19 по вул. Васильєва у м. Дніпродзержинська живе позивач, відповідачки у зазначеному домоволодінні ніколи не бачив, так як вона ніколи там не проживала.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, і крім позивача, ніхто у домоволодінні № 19 по вул. Васильєва у м. Дніпродзержинська не проживає. Лише позивач піклується зазначеним домоволодінням.

Вислухав позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, вивчив докази надані сторонами, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 набув право власності на 4/5 частини домоволодіння № 19 по вул. Васильєва у м. Дніпродзержинську, в порядку спадкування, після смерті його батька ОСОБА_5, що підтверджено поясненнями позивача, копією технічного паспорту (а.с. 11-13), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.01.1989 року (а.с. 17).

Відповідачка ОСОБА_2 набула право власності на 1/5 частину домоволодіння № 19 по вул. Васильєва у м. Дніпродзержинську на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.07.1977 року, реєстровий номер 18н17448, що підтверджено позивачем, відповіддю КП «ДБТІ» № 1222 від 14.05.2010 року (а.с. 90).

Згідно до пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідачка ОСОБА_2 ніколи не мешкала у спірному домоволодінні, і не мешкає по теперішній час, що підтверджено також поясненнями позивача.

Згідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, позивач посилається на виникнення в нього права власності на нерухоме майно, а саме 1/5 частину домоволодіння № 19 по вул. Васильєва у м. Дніпродзержинську, з підстав набувальної давності.

Але, ч. 1 ст. 344 ЦК України, передбачено, що Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

З врахуванням того, що ЦК України набрав законної чинності 01.01.2004 року, докази на підтвердження позовних вимог надані позивачем не підтвердили його права на отримання права власності на спірне майно, та те що на час розгляду справи не встановлено обставин на підтвердження прав сервітуту на чуже майно, суд приходить до висновку про відсутність підстав на задоволення позовних вимог.

На підставі віще зазначеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 344 ЦК України, ст.ст. 4-6, 10, 11, 57, 60, 79, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ої особи Комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» «про встановлення сервітуту і визнання права власності» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі незгоди з заочним рішенням суду, воно може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Івченко Т. П.