Справа № 2-566/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 лютого 2011 року

в складі: головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що шлюб вони уклали 02 серпня 1986 року, який був зареєстрований у сільській раді с. Дорожів Дрогобицького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №12. Від даного на сьогоднішній день у них є спільна неповнолітня дитина ОСОБА_3 01.05.2005р.н.

Спочатку сторони проживали нормально, але згодом їхні відносини погіршились, через різні характери, що проявилося у не порозумінні на сімейне життя, ведення домашнього господарства. На даний час протягом трьох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Усе це призвело до того, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, а тому збереження їх сімї є неможливим.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розірвання шлюбу.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, виходячи з наведеного, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

Сторони протягом часу подружнього життя так і не створили міцної сімї, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, втратили один до одного почуття любові та поваги, під час наданого судом терміну не примирилися, тому збереження сімї сторін і їх подальше спільне проживання як подружжя є неможливим і недоцільним.

Витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розлучення покласти на відповідача.

Дитину залишити на вихованні матері.

Прізвище позивачці, за її вибором визначити "Одинак".

Керуючись ст. ст.10, 11, 61, 130, 174, 209,212-215 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 02 серпня 1986 р. у сільській раді с. Дорожів Дрогобицького району Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №12.

Суму в дохід держави в розмірі 17 грн., що підлягає сплаті при отриманні свідоцтва про розлучення в органах РАЦСу, стягнути із ОСОБА_2 у повному обсязі, другу сторону від сплати звільнити.

Прізвище ОСОБА_1, за її вибором визначити "Одинак".

Дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні ОСОБА_1

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили надіслати до відділу РАЦСу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ____________ Р.М.Дубель