Справа № 2-491/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Качмар В. Я.

при секретарі - Матчишин І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому, просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в 1982 році ОСОБА_1 зареєструвала з відповідачем шлюб. Після одруження останній переїхав проживати до позивачів та зареєструвався за вищевказаною адресою. Проте, в 2000 році шлюб між ними розірвано. У 2003 році відповідач забрав всі свої речі та переїхав на інше місце проживання до іншої жінки. З цього часу за вищевказаною адресою не проживає, квартирою не користується, комунальних послуг не сплачує, з цих підстав його слід визнати таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач представник ОСОБА_2, ОСОБА_1, будучи допитана як свідок, позовні вимоги підтримала повністю, послалася на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задоволити. Додатково суду показала, що за час перебування у шлюбі відповідач постійно вчиняв скандали. У 2003 році він забрав усі свої речі та переїхав проживати до іншої жінки. З дому його не виганяли. По сьогоднішній день має ключі від спірної квартири, час від часу приходить до них, однак за вказаною адресою не проживає.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні, будучи допитаний як свідок, позову не визнав, суду показав, що після одруження з позивачкою ОСОБА_1 вони проживали у неї, він працював на Сибірі, там мав квартиру і всі умови та роботу для неї, однак вона не бажала переїжджати. В 2000 році після розлучення, позивачка переїхала проживати до співжителя, в той час він залишився проживати з сином у спірному помешканні. В 2004 році він сам переїхав проживати до іншої жінки та по сьогоднішній день проживає з нею у фактичних шлюбних відносинах. Зі спірного помешкання його не виганяли, однак умови проживання позивачі створили неможливі провокаційні. Ключів від квартири зараз немає, так як там поміняли замки.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстровані у спірній квартирі, за адресою АДРЕСА_2. (а.с.17)

За змістом ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

ОСОБА_4 з 2003 року фактично не проживає за адресою спірної квартири, що вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 25.06.2010 року, від 01.10.2010 року та 07.12.2010 року.(а.с.7, 8, 9)

Свідок ОСОБА_5, сусідка, суду показала, що сімейне життя у сторін було мінливим, ОСОБА_4 за спірною адресою то проживав, то ні. У 2003 році пішов до іншої жінки. 2 роки тому повертався в сімю, однак згодом знову покинув сімю.

Свідок ОСОБА_6, сусідка сторін, суду показала, що не бачила ОСОБА_4 вже довгий час, за спірною адресою не проживає, знає що у них була заборгованість за газ.

Свідок ОСОБА_7, суду показала, що ОСОБА_4 переїхав зі спірної квартири, так як позивачами були створені такі умови постійні сварки, скандали. Ключів від даної квартири у нього немає, син обманом забрав їх у нього.

Суд надає віри і приймає покази свідків, так як будь-яких даних, що свідчили б про їх зацікавленість у вирішенні даної справи в суду не має, та їх покази не протирічать іншим доказам по справі.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач добровільно залишив спірне житло, вибув до іншого жилого приміщення в цьому ж населеному пункті, фактично створив нову сімю, не сплачує комунальних послуг, а позивачі, як наймачі житла, мають право вільно користуватися та вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним помешканням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в будинку №4 по вул.Стрийська, 134 в м.Дрогобич, Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя В. Я. Качмар