АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 26 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«25» січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бондарі Ю.А.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що працюючи на шахті ім. Артема з ним стався нещасний випадок в результаті якого він був травмований.

Висновком МСЕК від 2006 року йому первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у звязку із трудовим каліцтвом безстроково.

Вважаючи причиною втрати працездатності отримання трудового каліцтва, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 173000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 15000 грн., а також - на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди й просить зменшити її, посилаючись на те, що суд, стягуючи на користь позивача 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, не обґрунтував її розміру, безпідставно відхилив клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для встановлення характеру та глибини переживань позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.01.2006р. під час виконання своїх трудових обовязків, з ОСОБА_2 трапився нещасний випадок, в результаті якого він був травмований.

Актом № 5 розслідування нещасного випадку від 23.01.2006 року за формою Н-5 та Актом розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 24.01.2006р., встановлена причина нещасного випадку невиконання посадових обовязків посадовими особами та вимог інструкції по охороні праці позивачем (а.с. 15- 19).

Висновком МСЕК від 16.05.2006р. первинно ОСОБА_2 встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 10%. Висновком МСЕК від 07.09.2009 року при повторному огляді ОСОБА_2 підтверджено втрату профпрацездатності в розмірі 10% безстроково (а.с. 21, 22).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП й виходив з обовязку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у звязку з травмуванням на виробництві.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з матеріалів справи, актом № 5 за формою Н-5 розслідування нещасного випадку від 23.01.2006р.(а.с. 15 - 17) та Акту №5 форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 24.01.2006р., встановлено, що причиною нещасного випадку, який стався із позивачем ОСОБА_2 є невиконання посадових обовязків з боку начальника дільниці, майстра гірничої дільниці та невиконання вимог Інструкції з охорони праці самим потерпілим.

Виходячи з викладеного, доводи ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відсутність вини підприємства у заподіянні ОСОБА_2 моральної шкоди в результаті нещасного випадку на виробництві є безпідставними.

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 16.05.2006р., що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 21), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, тому суд першої інстанції обґрунтовано в рішенні суду послався на ст. 237-1 КЗпП України і Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку із травмуванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач постійно звертається до лікарні, порушено звичний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає в залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: