Справа №22-ц-3984/11Головуючий у І інстанції Скороход Т.Н.
Категорія4Доповідач у 2 інстанціїФінагєєв
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2011 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Антоненко В.І.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Мельника Я.С. Хворостяній А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 19 квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому, після уточнення своїх вимог, просив суд визнати за ним право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 94.6 кв.м., житловою площею 59 кв.м., вартістю 18461.8 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 травня 1987 року відповідачка придбала житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок належав до майна колгоспного двору, членом якого був позивач. Станом на 15 квітня 1991 року у вказаному будинку проживали: відповідачка та її неповнолітні діти - позивач та його сестра ОСОБА_11, які набули права власності на вказаний будинок у рівних частках. З того часу із вказаного будинку він вибував лише на навчання, і проживає в будинку по цей день.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 19 квітня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову через допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_6 06 травня 1987 року купила житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Ставищанської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 547. Відповідно до архівної довідки № 148 від 21 серпня 2009 року (а.с. 6), архівного витягу з протоколу № 1 загальних зборів колгоспу ім. XX з'їзду КПРС від 27 січня 1981 року (а.с. 83) відповідачка ОСОБА_6 з 1981 року по 1999 рік працювала в колгоспі ім. XX з'їзду КПРС та КСП „Хлібороб" та була його членом.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що з копії будинкової книги (а.с. 28-30) та показань сторін судом встановлено, що в спірному будинку були зареєстровані і проживали відповідачка ОСОБА_6, позивач ОСОБА_7 та треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_13, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки ОСОБА_6 була працюючим членом колгоспу та головою двору факт належності спірного будинку до майна колгоспного двору підтверджується належними доказами.

Однак колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не може через невідповідність висновків суду обставинам справи та через неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що спірний будинок був придбаний відповідачкою в 1987 році, коли позивачеві було 8 років.

Відповідно до будинкової книги на спірний будинок (а.с. 28) відповідач ОСОБА_6 є власником будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 101 ЦК України 1963 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин - в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

За приписами ч. 1 ст. 109 ЦК України 1963 року - особисті трудові доходи і заощадження члена колгоспного двору, а також майно, придбане ним на особисті кошти або одержане в порядку спадкоємства чи дарування, є особистою власністю окремих членів колгоспного двору, якщо ці доходи, заощадження і майно не передані ними у власність колгоспного двору.

У відповідності до ст. 120 ЦК України 1963 року - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Таким чином, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що станом на 1987 рік, житловий будинок міг належати, як громадянину, так і колгоспному двору. Житловий будинок, який є особистою власністю члена колгоспного двору міг бути ним переданий у власність колгоспного двору.

За матеріалами справи спірний будинок був придбаний особисто відповідачкою ОСОБА_6, що підтверджується будинковою книгою та договором купівлі продажу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилаючись в своїх позовних вимогах, що придбаний відповідачкою житловий будинок був власністю колгоспного двору, позивач не надав суду доказів на підтвердження цієї обставини, а саме, що будинок після його придбання відповідачем був переданий до майна колгоспного двору відповідно до положень ст.. 109 ЦК України 1963 року, чи був придбаний за спільні кошти членів колгоспного двору, на що обґрунтовано посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі.

При цьому суд не звернув уваги, що членство громадянина в колгоспі в обов'язковому порядку не тягне за собою перехід всього набутого ним майна до власності колгоспного двору.

Таким чином, висновок суду, що придбаний в 1987 році відповідачкою будинок був власністю колгоспного двору, оскільки вона була членом колгоспу та головою двору -не відповідає обставинам справи, через недоведеність вказаних обставин в ході судового розгляду.

Крім того за змістом ст.ст. 71, 75 ЦК України 1963 року - загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦК України 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Отже право на позов в позивача виникло ще в 1997 році, в момент його повноліття.

Відповідно до ст. 80 ЦК України 1963 року закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

В зв'язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку, про відсутність зазначених позивачем підстав до визнання за ним права власності на 1/5 частину житлового будинку відповідача, в тому числі і через пропущення строку позовної давності, а тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -задовольнити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 19 квітня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 94.6 кв.м., житловою площею 59 кв.м., вартістю 18461.8 грн. - відмовити.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Антоненко В.І.

Судді: Мельник Я.С.

Фінагєєв В.О.