Справа № 22-ц-257/11 Головуючий у І інстанції Чірков Г.Є.
Категорія 51 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого Сержанюка А.С., суддів - Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О., з участю секретаря Хворостяної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Академії муніципального управління, третьої особи - ОСОБА_2 про поновлення на роботі, забезпечення умов праці, скасування записів у трудовій книжці, стягнення невиплаченої заробітної плати, заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 16 червня 2010 року звернувся до суду з позовом, де просить визнати незаконними дії ректора АМУ - ОСОБА_2, визнати незаконними і скасувати наказ №183 від 11 травня 2010 р., запис №44 від 11 травня 2010 року у трудовій книжці про звільнення з роботи за порушення трудової дисципліни з посади професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права Академії муніципального управління на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновити його на попередній роботі з 11 травня 2010 року на підставі ст. 235 КЗпП України, стягнути невиплачену йому заробітну плату на посадах професора і завідувача кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права з 25 червня 2005 року по 11 травня 2010 року в сумі 215 500 грн. та 45 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Матеріальну відповідальність покласти на третю особу по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не виконав судові рішення від 14 вересня 2007 р. та 12 березня 2008 р. про поновлення його на попередній роботі, не надав робоче місце і не забезпечив умови праці, у зв'язку із чим він не приступив до виконання попередніх обов'язків та йому безпідставно визначено педагогічне навантаження на кафедрі цивільно-правових дисциплін, а тому вважає, що його звільнили за систематичне невиконання трудових обов'язків протиправно.

Моральну шкоду обґрунтовує негативним впливом на здоров'я зверненням до суду та інших органів із заявами про захист порушених трудових прав, позбавлення можливості працювати на займаній посаді.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2010 року заявлені позовні вимоги задоволені частково. Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з п. 3 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на п. 6 ст. 36 КЗпП України - відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці і зобов'язано Академію муніципального управління внести вказані записи до трудової книжки ОСОБА_1

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 12 березня 2008 р. позивача 11 липня 2008 р. поновлено на посаді професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права з 7 червня 2006 р. і йому визначено педагогічне навантаження на кафедрі цивільно-правових дисциплін, а також надано робоче місце.

Протягом 2009-2010 р.р., як зазначено у рішенні, ОСОБА_1 без поважних причин не виконував покладене на нього педагогічне навантаження, а з 1 квітня 2009 р. по 11 травня 2010 р. був відсутній на роботі без поважних причин.

3 грудня 2009 р., 19 лютого, 12 березня 2010 р. позивач притягався, з дотриманням трудового законодавства, до дисциплінарної відповідальності, щоразу, у виді догани.

Наказом №183-к ректора Академії муніципального управління від 11 травня 2010 р. ОСОБА_1, за згодою профкому від 29 квітня 2010 р., звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленим рішенням, у встановлений законом строк, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, необгрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне частково задовольнити заявлені вимоги, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 березня 2008 р. позивача поновлено на посаді завідувача кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права з 24 червня 2005 р. і професора цієї ж кафедри - з 7 червня 2006 р.

11 липня 2008 р. зазначене рішення суду, у частині поновлення на посаді завідувача та професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права, виконано.

Позивачу також визначено педагогічне навантаження на кафедрі цивільно-правових дисциплін, надано робоче місце.

Після поновлення на роботі, ОСОБА_1 виконував педагогічне навантаження не у повній мірі, а з 1 квітня 2009 р. по 11 травня 2010 р. - був відсутній на роботі, мотивуючи це неналежним виконанням рішення суду про поновлення його на посадах завідувача і професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права Академії муніципального управління.

У період з березня 2008 р. по березень 2009 р. позивачу була нарахована і виплачена заробітна плата, із врахуванням присудженої судом, у розмірі 68 217,64 грн.

3 грудня 2009 р. за порушення трудової дисципліни -невиконання педагогічного навантаження, відсутність на робочому місці позивачу винесена догана.

19 лютого 2010 р. за порушення трудової дисципліни -невиконання педагогічного навантаження в 2008-2009 навчальному році в неповному обсязі та відсутності в 2008-2009 навчальному році без поважних причин на робочому місці накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення -догану.

За порушення трудової дисципліни -невиконання станом на 1 березня 2010 р. без поважних причин педагогічного навантаження у обсязі 36 лекційних годин, 154 -практичних занять, 113 -модульних контрольних робіт, 83 -індивідуальних занять, 24 -консультацій до іспитів, 45 - проведення іспитів ( заліків ) із запланованого педагогічного навантаження на перший семестр в 2009-2010 навчального року та відсутності в з 1 вересня 2009 р. до 1 березня 2010 р. без поважних причин на робочому місці 12 березня 2010 р. накладено на ОСОБА_1 аналогічне дисциплінарне стягнення.

Із зазначеними наказами позивач не ознайомлений і матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б з достовірністю свідчили про особисте ознайомлення ОСОБА_1 з зазначеними документами до розгляду даної цивільної справи.

Наказом №183-к ректора Академії муніципального управління від 11 травня 2010 р. ОСОБА_1, за згодою профкому від 29 квітня 2010 р., звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, позивач у період з 29 квітня по 13 травня 2010 р. знаходився на амбулаторному лікуванні з приводу загального захворювання, що підтверджується листком непрацездатності серії АВЧ №584716, виданого 29 квітня 2010 р. Пірнівською м/а, с. Пірново, Вишгородського району.

Окрім цього, згідно наданих документів представником відповідача, трудовий контракт між сторонами не укладався і зазначений документ виключений із наказу про працевлаштування ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, не довів обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушив та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, зокрема ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 212-213 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив неправильне рішення у частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1, відмови позивачу у поновленні на роботі, визнанні незаконними та скасуванні наказу про його звільнення з роботи, запису до трудової книжки, стягненні моральної шкоди.

З урахуванням викладеного та у зв'язку з відсутністю контракту, порушення вимог якого вказано у наказі про звільнення позивача, зазначення у цьому ж наказі неіснуючої згоди профкому від 30 квітня 2010 р., знаходження ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у період звільнення з роботи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити зазначені вимоги повністю, а щодо моральної шкоди -частково.

Враховуючи, що порушення законних прав позивача призвели до його моральних страждань, втрати нормальних зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вимог розумності та справедливості, суд оцінює немайнову шкоду у розмірі 1 000 грн.

У частині поновлення ОСОБА_1 на роботі суд вважає за необхідне допустити негайне виконання згідно вимог ч. 5 ст. 235 КЗпП України.

Що ж до решти заявлених вимог, то суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог у цій частині і необхідності відмови у їх задоволенні, оскільки відповідач проводив оплату праці ОСОБА_1 з 13 березня 2008 р. по 31 березня 2010 р. з дотримання вимог Глави VІІ КЗпП України, а в решті -позивач не надав, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, доказів на підтвердження цих вимог.

Окрім цього, третя особа - ОСОБА_2 не може нести цивільно-правової відповідальності по заявленим вимогам до нього у силу свого процесуального положення, яке визначив позивач по справі.

Доводи представників відповідача та третьої особи про відсутність відомостей щодо знаходження позивача на амбулаторному лікуванні у період надання 29 квітня 2010 р. згоди профспілковим комітетом і звільнення ОСОБА_1 з роботи та в інші періоди, посилання на обставини, указані у запереченнях на скаргу та у ході апеляційного розгляду справи, правової природи, у даному випадку - незаконного звільнення, не змінюють і вони не можуть слугувати підставами для відмови у задоволенні апеляції, як того просять зазначені учасники процесу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Академії муніципального управління, третьої особи - ОСОБА_2 про поновлення на роботі, забезпечення умов праці, скасування записів у трудовій книжці, стягнення невиплаченої заробітної плати, заробітної плати за вимушений прогул скасувати і ухвалити по заявленим вимогам нове.

Позов задовольнити частково. Визнати незаконними та скасувати наказ №183 «Про звільнення професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права ОСОБА_1»від 11 травня 2010 р. та запис №44 від 11 травня 2010 року у трудовій книжці позивача про звільнення його з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 поновити на роботі професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права Академії муніципального управління з 11 травня 2010 р.

Стягнути з Академії муніципального управління на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

У решті заявлених вимог відмовити.

У частині поновлення ОСОБА_1 на роботі професора кафедри економіко-правових дисциплін та земельного права Академії муніципального управління з 11 травня 2010 р. допустити негайне виконання.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.