АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 24(4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є.,

суддів БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., КАРНАУХ В.В.,

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (далі по тексту КТЦ), посилаючись на те, що він є споживачем послуг, які надаються відповідачем. 31 січня 2002 року з дозволу КТЦ в його квартирі було встановлено лічильник гарячої води СГВ-15 №1660691, який був опломбований представником відповідача. Протягом 2002-2008 років він сплачував за гарячу воду відповідно до показів лічильника, останній платіж ним здійснено 21.07.2008р. згідно показань лічильника, що становило на той час 130куб.м. Проте, починаючи з вересня 2008 року, він не мав змоги вносити оплату за гарячу воду. На його звернення до відповідача у квітні 2009 року він отримав відповідь, що при підготуванні бази даних для передачі споживачів для Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі по тексту КПТМ) лічильники, які встановлені абонентами в квартирах для урахування витрат гарячої води і які не пройшли державну повірку, були зняті з обліку. На його повторне звернення у травні 2009 року відповідач повідомив, що при передачі ним у серпні 2008 року бази даних до КПТМ, остання відмовилась приймати на облік лічильники, які встановлені абонентами в квартирах для урахування витрат гарячої води і які не пройшли державну повірку. На думку позивача, здійснювати державну повірку квартирних засобів обліку є обовязком КТЦ, проте такі зобовязання відповідачем не виконано. Вважаючи незаконними дії відповідача щодо зняття лічильника з обліку та неповідомлення його про це, позивач просив зобовязати КТЦ провести повірку лічильника гарячої води, який встановлено в його квартирі, та надати інформацію до КПТМ про наявність у його квартирі лічильника гарячої води станом на 01 серпня 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, з КТЦ стягнуто судовий збір в сумі 8,5грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,0грн.

В апеляційній скарзі відповідач КТЦ ставить питання про скасування рішення суду та відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема, він вважає, що не є виконавцем послуг з повірки лічильника гарячої води, не має ліцензії на проведення такого виду робіт, тому не повинен проводити таку повірку. На його думку, виконавцем таких послуг може бути тільки комунальне житлове підприємство, яке має відповідне право. Крім того, оскільки прилад обліку, встановлений у квартирі позивача, не пройшов державну повірку, відповідач правомірно зняв його з обліку та не надав до КПТМ інформацію про наявність у ОСОБА_2 такого лічильника.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири №63 будинку №11 на бульварі Маршала Василевського в м. Кривому Розі та споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води та опалення, які до 01 вересня 2008 року надавалися відповідачем, а з 01 вересня 2008 року надаються КПТМ.

Згідно акту від 31 січня 2002 року в квартирі позивача встановлено та зареєстровано лічильник гарячої води СГВ-15 №1660691, який опломбовано представником відповідача із зазначенням наступної державної повірки до 12 листопада 2003 року.

Наступна держповірка приладу обліку, встановленого в квартирі позивача, проведена не була, і до серпня 2008 року позивач продовжував сплачувати послуги з постачання гарячої води згідно показань лічильника.

У серпні 2008 року при передачі бази даних для передачі споживачів до нового виконавця послуг КПТМ прилад обліку, встановлений у квартирі позивача, знято з обліку, у звязку з тим, що він не пройшов держповірку.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що виконавцем послуг з гарячого водопостачання є відповідач, тому він зобовязаний здійснити повірку лічильника гарячої води, встановленого у квартирі позивача, та надати інформацію до КПТМ про наявність у його квартирі лічильника гарячої води станом на 01 серпня 2008 року.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги закону не дотримані, через що судове рішення у справі не можна визнати таким, що є законним і обґрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли перевірку або державну метрологічну атестацію. Тобто не перевірний засіб обліку не повинен застосовуватися для розрахунків за енергію.

Відповідно до частини 3 ст. 28 Закону України «Про внесення змін до Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 15.06.2004р. № 1765-ІУ, порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що знаходяться у власності фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання».

Згідно Роз'яснення № 2/2-79 від 19.01.2005р. Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) побудинкових приладів обліку холодної води у будинках садибного типу, власником яких є приватна особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, здійснюються за рахунок підприємств водопостачання.

Водночас, постановою КМУ від 12.07.2005р. № 560 затверджено «Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій». Відповідно до «Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку води входить до складу послуг, які отримує споживач з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці, при цьому періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до договору.

Згідно з п. 2.3.7. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08/2005h/ за № 927/11207, технічне обслуговування внутрішньо- будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є: для водопроводу, газопроводу, тепломережі вентиль або трійник біля будівлі.

Внутрішньо-будинкові системи в розумінні цих Правил це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку,споруди, системи протипожежного захисту.

Пунктом 2.14.6. «Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004р. № 150 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2004р. за № 1046/9645, передбачено, що усі будівельні роботи, пов'язані з капітальним ремонтом та улаштуванням системи гарячого водопостачання входять до переліку послуг з утримання будинків і споруд.

Згідно з пунктом 1.4 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», прийнятого відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005р. № 60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2005р. за № 541/10821, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Рішенням Криворізької міської ради №3235 від 22.06.2005р. затверджені «Правила утримання та збереження житлового фонду у м. Кривому Розі», пунктом 2.1.3. яких передбачено, що контроль за технічним станом будівель здійснює інженерно-технічний персонал комунальних житлових підприємств шляхом проведення періодичних оглядів з використанням засобів технічної діагностики.

Із матеріалів справи вбачається, що утримання та ремонт житлового будинку і прибудинкової території будинку № 11 по бульвару Маршала Василевського, де проживає позивач, здійснює Комунальне житлове підприємство №17(далі по тексту КЖП-17).

На підставі договору №3 від 15.09.2004р., укладеного між КТЦ та КЖП-17, відповідач зобовязався поставляти теплову енергію до межі балансової належності, якою є зовнішній зріз житлового будинку, а внутрішньо-будинкові системи обслуговує КЖП-17.

До 01 вересня 2008 року відповідач надавав комунальні послуги у вигляді централізованого постачання гарячої води та опалення по тепловим мережам споживачам, у тому числі позивачу, до межі балансової належності, якою є зовнішній зріз житлового будинку, а за межею розподілу комунальні послуги надавало комунально-житлове підприємство.

Згідно рішення Криворізької міської ради від 14.05.2008р. №385 КТЦ у строк до 01.08.2008р. повернула КПТМ функції щодо забезпечення тепловою енергією (опалення та гаряче водопостачання) у Жовтневому та інших районах міста.

Таким чином, суд першої інстанції не мав підстав для висновку щодо зобовязання відповідача здійснити повірку приладу обліку гарячої води, встановленого в квартирі позивача.

Відповідно до п.10.1.8. «Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.01.1999р. № 9 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 29.12.2004 року № 234) вузол обліку після приймання його в експлуатацію перебуває на балансі абонента, який несе відповідальність за зберігання приладів, пристроїв вузла, цілісність пломб, комплектність експлуатаційної документації, своєчасність проведення повірки приладів.

Згідно п.10.2.1. цих Правил кожний прилад обліку повинен проходити періодичну повірку із встановленим для кожного конкретного типу міжповірочним інтервалом. Прилади, термін дії повірки яких закінчився, до експлуатації не допускаються. Прилади обліку на момент випуску з виробництва або ввезення на територію України партіями повинні бути занесеними до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, допущених до застосування в Україні, або такими, що пройшли державну метрологічну атестацію.

Вибір приладів для використання на вузлі обліку споживача здійснює споживач за погодженням з теплопостачальною організацією (п.10.2.4. Правил).

Судом встановлено, що листом №710/42 від 03.02.2004р. відповідач повідомив позивача про необхідність виклику контролера для зняття пломби з лічильника та проведення державної повірки приладу (а.с.27), проте позивач не погодився із такою пропозицією, внаслідок чого належний йому прилад обліку не пройшов наступну державну повірку.

Пунктом 6.6.3. «Технічного регламенту з підтвердження відповідності лічильників гарячої води», затвердженого наказом Державного Комітету України з питань технічного регулювання споживчої політики від 28.10.2004р. № 234, визначено, що лічильники без свідоцтва про державну метрологічну атестацію до експлуатації не допускаються.

Із акту введення лічильника в експлуатацію вбачається, що він введений в експлуатацію з 31 січня 2002 року з наступною датою державної повірки до 12.11.2003р.

Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та внесених до нього змін, Державного стандарту України ДСТУ 2708-99 від 01.07.2000р. «Метрологія, повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення», а також листа №3169-6-7/25 від 11.04.2005р. Держкомстату України з 01 січня 2005 року встановлено міжповірочний інтервал для лічильників холодної та гарячої води три роки з дати проведення попередньої повірки. При нарахуванні грошових коштів за послуги гарячого водопостачання показники не повіреного лічильника до уваги не приймаються, оскільки лічильник у такому випадку є негоспрозрахунковим.

Оскільки прилад обліку, встановлений у квартирі позивача, не пройшов державну повірку, відповідач правомірно зняв його з обліку, а суд першої інстанції безпідставно зобовязав відповідача надати інформацію до КПТМ про наявність у його квартирі лічильника гарячої води станом на 01 серпня 2008 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у звязку із чим рішення суду необхідно скасувати на підставі п. 3 ч. 1 ст.. 309 ЦПК та ухвалити в цій частині в порядку п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, його судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню, у звязку із чим з позивача на користь КТЦ необхідно стягнути судові витрати в сумі 8,5грн. за сплату судового збору та 30грн. за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про захист прав споживача та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 38грн.50коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_4