Справа №22-ц-3935/11Головуючий у І інстанції Шинкар А.О.
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїПоліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

5 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Голуб С.А., Березовенко Р.В.

при секретарі: Григор'євій Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив і просив стягнути з відповідачів 600 000грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 20 серпня 2009 року ОСОБА_5 позичив у нього в борг строком на 1 рік грошові кошти в сумі 600 000грн. і в обумовлений договором строк та на письмову вимогу гроші не повернув.

За клопотанням позивача до участі у розгляді справи в якості співвідповідача притягнуто колишню дружину ОСОБА_3

В березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом та просила визнати недійсним договір позики, укладений 20 серпня 2009 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посилаючись на те, що вказаний договір є фіктивним, вона як дружина відповідача нічого не знала про те, що чоловік позичив таку суму грошей і використав їх на потреби сім»ї.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 300 000 (триста тисяч) гривень боргу з кожного.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати договір позики недійсним і закрити провадження у справі.

До початку розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст..300 ЦПК України частково відмовилась від апеляційної скарги і просить прийняти відмову від апеляційної скарги в частині вимог про скасування рішення суду про відмову в задоволенні зустрічного позову, скасувати рішення суду в частині задоволення основного позову, ухвалити нове рішення, яким в позові до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд виходив із того, що грошові кошти в сумі 600 000грн., отримані ОСОБА_5 за договором позики від позивача, стали спільним майном подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_3, яке в той-же день було використано ними в інтересах сім»ї, а саме на придбання автомобіля на ім.»я ОСОБА_3, а тому відповідачі повинні спільно відповідати за договором позики.

Проте погодитись із вказаними висновками не можна, так як вони не відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорюються.

ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в період з 29 листопада 1995 року по 5 листопада 2010 року проживали в зареєстрованому шлюбі як чоловік і дружина.

20 серпня 2009 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали договір позики, за яким відповідач ОСОБА_5 позичив у позивача гроші в сумі 600 000грн. строком на 1 (один)рік до 20 серпня 2010 року.

20 серпня 2009 року згідно довідки-рахунку, виданого СП «Автомобільний дім Україна-Мерседес-Бенц», на ім.»я ОСОБА_3 був придбаний автомобіль марки «Мерседес МЛ 500» загальною вартістю 804 320грн.

В цей-же день ОСОБА_3 згідно квитанції№46 сплатила СП «Автомобільний дім Україна-Мерседес-Бенц»за придбання автомобіля гроші в сумі 674 320грн.

В строк до 20 серпня 2010 року ОСОБА_5 грошові кошти, отримані в позику, позивачу не повернув.

Встановивши вказані обставини справи, суд зробив невідповідні їм висновки та застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Правовими підставами позовних вимог позивачем визначено положення ст.ст.1046,1049 ЦК України.

Встановлено, що позивач письмову заяву про зміну підстави позову із ст.ст.1046,1049 ЦК України на статті 61, 65 Сімейного кодексу України не подавав.

Висновок суду про те, що кошти в сумі 600 000грн., отримані ОСОБА_5 за договором позики, стали спільним майном подружжя і в цей-же день були використані для придбання автомобіля для ОСОБА_3 не можна визнати законним і обґрунтованим.

Вбачається, що сторонами договору позики є ОСОБА_4(позикодавець) і ОСОБА_5 (позичальник). За вказаним договором ОСОБА_5 взяв на себе зобов»язання повернути позику в обумовлений договором строк.

Та обставина, що 20 серпня 2009 року ОСОБА_3 сплатила на придбання автомобіля кошти в сумі 674 320грн. і це саме ті грошові кошти -600 000грн., які отримав в позику ОСОБА_5, за наявності заперечень на підтвердження вказаної обставини із сторони ОСОБА_3, відсутності інших доказів, є припущенням.

Тому відповідальним за виконання зобов»язання за договором позики на підставі ст.ст.526, 527, 1046,1049 ЦК України є відповідач ОСОБА_5

Відповідно до ст.309 ЦПК України, оскільки рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 300 000 (триста тисяч) гривень боргу ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, то воно підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

19 квітня 2011 року є законним і обґрунтованим.

Оскільки ОСОБА_3 до початку розгляду справи в апеляційному порядку частково відмовилась від апеляційної скарги в частині скасування рішення суду про відмову в задоволенні заявленого нею зустрічного позову, що відповідає вимогам закону відповідно до ст..300 ЦПК України, колегія суддів приймає часткову відмову від апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 300 000 (триста тисяч) гривень боргу - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

19 квітня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді