Справа № 2-о-17/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

при секретарі Коренчук О.Е.

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татар-бунари Одеської області справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин та факт належності правов-становлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. 19 серпня 2010 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилася земельна ділянка, посвідчена Державним актом серії 11-ОД № 001327, площею 2,51 га. Крім нього на спадщину ніхто не претендує, зазначену земельну ділянку він має право успадкувати по закону та по заповіту. Він своєчасно звернувся на адресу Татарбунарської державної нотаріа-льної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на земельну ділянку, але отримав розяснення, що він може успадкувати земельну ділянку тільки по заповіту, як чужа для батька людина, у звязку з розбіжністю у написанні його прізвища та батька, а саме в свідоцтві про смерть батька прізвище зазначене «Газірбазан», а в його свідоцтві про народження прізвище батька зазначене як «Газір-Базан». Крім того, в Державному акті про право приватної власності на земельну ділянку прізвище батька в протилежність свідоцтву про смерть зазначене як «Газір-Базан». Вказані розбіжності при написанні прізвища його батька виникли у звязку з тим, що при оформлені документів посадовими особами були допущені помилки, в одних документах прізвища були записані через дефіс, а в деяких без нього. Про те, що померлий ОСОБА_3 є його батьком, свідчить те, що він з дня його народження і до своєї смерті визнавав його своїм сином, також цей факт підтверджується записом в його свідоцтві про народження. Належність державного акта про право приватної власності на землю підтверджується тим, що в документі допущена незначна помилка тільки в прізвищі батька, імя та по батькові записано вірно. Оскільки він та ОСОБА_3 дійсно являються рідними сином та батьком, а визнати цей факт, а також факт належності Державного акту на право приватної власності на землю його батькові, можливо лише в судовому порядку, він звернувся до суду із вказаною заявою.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу заслухати без його участі, а заяву задовольнити.

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не зявився, згідно надісланої до суду заяви, сільський голова проти задоволення заяви не заперечував, просив розглянути справу у відсутність представника сільради.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Згідно копії свідоцтва про народження серії VII-УР № 0998383 ( а.с.5 ), ОСОБА_2 народився 06.11.1966 року, його батьком зазначено ОСОБА_5.

Із копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 250054( а.с.6 ) вбачається, що ОСОБА_3 помер 19.08.2010 р. в с.Дмит-рівка Татарбунарського району Одеської області.

З копії заповіту від 26.10.2005 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільради Татарбунарського району ( а.с.7 ), ОСОБА_3 зробив заповідальне розпорядженя, яким заповів усе майно належне йому на праві приватної власності ОСОБА_2

Як видно з копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 001327 ( а.с.8 ), земельна ділянка площею 2,51 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, передана у приватну власність ОСОБА_5.

З довідки № 143 від 31.01.11 р., виданої відділом держкомзему у Татарбунарському районі ( а.с.10 ), видно, що земельна ділянка загальною площею 2,51, розташована на території Дмитрівської сільради, дійсно знаходиться у власності ОСОБА_5

Відмова нотаріуса ( а.с.11 ) свідчить про неможливість заявника отримати свідоцтво про право на спадщину, з причини відсутності родинних відносин.

У відповідності з п.1, п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

- родинних відносин між фізичними особами;

- належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_2 є рідним сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи. Але в свідоцтвах про народження, про смерть та в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку невірно зазначені прізвища.

У звязку з вищевказаним, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер 19.08.2010 року, та встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 001327, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбу-нарського району Одеської області - ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.58,59,60,208-209,213-215,256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3, який помер 19 серпня 2010 року у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, був рідним батьком ОСОБА_2.

Встановити, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 001327, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області переданий у приватну власність ОСОБА_5 належить ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко