АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М..,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частину нерухомого майна та виділення його в натурі, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та виселення, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частину нерухомого майна та виділення його в натурі. Також відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та виселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в цій частині із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову та задоволення його вимог, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що рішенням виконавчого комітету Петриківської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 23 від 24 березня 1981 року ОСОБА_3 був наданий дозвіл на будівництво нового житлового будинку по вул. Польовій, 1. Земельна ділянка по вул. Польовій в селищі Петриківка, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,09 га для ведення особистого підсобного господарства, була виділена рішенням сесії Петриківської селищної Ради народних депутатів від 28 лютого 1996 року № 20 ОСОБА_3

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 1984 року, від якого 26 травня 1987 року народився син, ОСОБА_4 Миколайович.26 квітня 2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Ухвалою Магдалинівського районного народного суду від 22.05.1984 року було затверджено мирову угоду між колишнім подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відповідно до якої за ОСОБА_3 визнано право власності на колгоспний двір, розташований в смт. Петриківка по вул. 3. Космодемянської (нині Польовій), 1 Царичанського району та зобовязано виплатити компенсацію в розмірі 3250 карбованців, яка складається із будівель в колгоспному дворі, будматеріалів, предметів домашньої обстановки та обіходу.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розпочали будівництво житлового будинку та господарських будівель по вул. Польовій, 1 в смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області.

В матеріалах справи відсутні технічний паспорт, акт державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації цього житлового будинку. Згідно довідки Петриківської селищної ради № 682 від 01.10.2010 року сторони до виконавчого комітету Петриківської селищної ради не звертались щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку.

На пропозицію суду звернутися до виконавчого комітету для вирішення питання про прийняття спірного житлового будинку в експлуатацію, сторони відмовились.

За клопотанням ОСОБА_2 ухвалою суду призначалась судово-технічна експертиза, на вирішення якої ставились питання можливості поділу житлового будинку, надвірних будівель, та поділу земельної ділянки у відповідності з частками у праві власності і за фактичним користуванням, але експертиза не була проведена, у звязку із відмовою ОСОБА_2

Врахувавши ці обставини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права власності на частину новоствореного подружжям за час знаходження в зареєстрованому шлюбі нерухомого завершеного будівництвом майна та виділу його в натурі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині проведення поділу присадибної земельної ділянки цього ж домоволодіння та встановлення правил користування нею, суд також не знайшов підстав для їх задоволення за ненаданням доказів щодо можливості розподілу її в натурі, судова експертиза про можливість поділу земельної ділянки не проводилась в звязку з відмовою позивачки від її проведення.

Також обґрунтовані висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог частині визнання за позивачкою права власності на частину торговельного лотка розміром 2x3 кв. м., вартістю 3000 грн., та виділення його в натурі, оскільки сторони не досягли згоди щодо його дійсної вартості та не надали відповідних доказів.

Суд врахував, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи від 29.11.1999 року. Як було встановлено в судовому засіданні, торговельний кіоск є його робочим місцем, тому відповідно до положень статей 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємця чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Також ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на частину земельної ділянки (паю), розміром 3,07 умовних кадастрових гектарів, вартістю 35480,61 грн.. та виділити її в натурі. Але суд обґрунтовано вказав, що відсутні підстави для задоволення позову і в цій частині, оскільки це не майно, не нажите подружжям у шлюбі, а одержана ОСОБА_3 частка із земельного фонду як членом КСП ім. Суворова.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та виселення, суд не знайшов підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки стаття 157 ЖК України, на яку посилається в своїх вимогах позивач, є підставою для виселення членів сімї власника жилого будинку (квартири).

Оскільки ОСОБА_3 не оформив право власності на житловий будинок, в звязку з чим не може вимагати виселення осіб та зняття їх з реєстрації з будинку. Крім того, визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням не передбачено ст. 157 ЖК України. Також суду надані докази про не проживання в спірному будинку відповідачів через конфліктні відносини між сторонами, що робило неможливим їх спільне проживання, що підтверджується рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2005 року про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на проживання та примусовій виписці, яке набрало законної сили. А тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Тому суд обґрунтовано вказав на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на проживання.

Таким чином, наведені в апеляційних скаргах доводи висновків місцевого суду не спростовують, а з матеріалів справи вбачається, що передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: