Справа № 2-13/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

позивач АТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції банку звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати кредитний договір № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у сумі 61442, 14 доларів США, що еквівалентно 498253 гривень 56 копійок.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції банку ОСОБА_3 були надані кошти в сумі 75000,00 доларів США на споживчі потреби, а саме купівлю житла. Кредит надавався на 204 місяці з терміном погашення 07.04.2025 року. Відсоткова ставка за користування кредитом складала 13,0% річних. Додатковою угодою до вище вказаного договору, строк дії договору продовжено до 08.01.2027 року, та на 1 рік до 08.01.2010 року, зменшена відсоткова ставка до 10,0%. Вказані дії до позитивного результату не призвели. Відповідно до п. 1.4, 3.3, п. 7,1 вищевказаного договору, позичальник зобовязувався щомісячно сплачувати кредит рівними частинами в сумі, яка включає в себе погашення частини заборгованості за кредитом та відсотки. Пунктом 9.1. вищевказаного кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, позивач має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів та нарахованих відсотків по кредитному договору № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року, між банком та ОСОБА_3, 08.04.2008 року було укладено договір іпотеки № 354411/3706/0074-8/1. Предметом іпотеки було нерухоме майно: будинок, загальною площею 141,3 кв.м., що знаходиться по вул. Нова, 40-а, в м. Городище, Черкаської області.

16.03.2009 року, ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС Городищенського РУЮ Черкаської області, серії І-СР № 113905 від 17.03.2009 року, актовий запис № 61. Про смерть позичальника банк дізнався 24.12.2009 року, коли ОСОБА_2 звернулася до Городищенського відділення банку з заявою про отримання документів та відомостей, необхідних для звернення до страхової компанії в звязку зі смертю чоловіка. Так, як вона виступає поручителем по кредитному договору позичальника ОСОБА_3, 24.12.2009 року їй була видана довідка про стан розрахунків по кредитному договору останнього. 25.12.2010 року, кредит був визнаний проблемним та переданий до Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ЧОД АТ «ОСОБА_1 Аваль», про що свідчить супровідний документ за № 27-00/25-404, для подальшого врегулювання питання. Для можливого врегулювання спірного питання, щодо погашення заборгованості по кредиту в добровільному порядку, банком було здійснено перемовини з ОСОБА_2 в телефонному режимі, при особистій зустрічі та направлено їй претензію. Позитивного результату досягнуто не було. Листом № 5/01-10 від 08.01.2010 року та відповіддю на претензію банку за № 497/01-14 від 05.06.2010 року, Городищенська державна нотаріальна контора повідомила банк, що 06.01.2010 року, на заставлене померлим ОСОБА_3 майно, видані свідоцтва про право на спадщину на імя дружини померлого ОСОБА_2

Після смерті позичальника, ЧОД ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», керуючись ч.2, ч. 3 ст. 1281 ЦК України, заявило свої вимоги до спадкоємців, шляхом направлення претензії до Городищенської державної нотаріальної контори та зверненням з позовною заявою до суду. Предявивши вказану претензію, АТ «ОСОБА_1 Аваль» цим самим заявив свої вимоги до спадкоємців. Так, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, обовязок відшкодувати заборгованість по кредитному договору покладається на спадкоємців. Крім того, спадкоємці зобовязані сплатити банку не тільки основну суму боргу, але й відсотки за користування кредитом. Якщо за життя майно громадянина передано в заставу, то зі смертю заставника право застави не припиняється, а слідує за річчю. Тобто, вступивши в права спадкування, спадкоємець несе відповідальність за всіма зобовязаннями заставника. Станом на 18.06.2010 року, заборгованість відповідача за вказаним вище договором склала 62975,21 доларів США, що становить 498253, 56 гривні. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду та просив розірвати кредитний договір № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у сумі 62975,21 доларів США, що еквівалентно 498253 гривень 56 копійок, та судові витрати.

В ході судового розгляду, представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що судовим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2-3166/10 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», третя особа ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення безпідставно сплачених платежів по кредитному договору, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2010 року, встановлено наступні факти. На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 16.03.2009 року розмір зобовязань останнього за кредитним договором № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року складав 56667,14 доларів США, що еквівалентно 436336,98 гривень непогашеного кредиту, 124,22 доларів США - відсотків, що еквівалентно 956,49 гривень, а всього 56791,36 доларів США, що еквівалентно 437294,47 гривні. Обов'язки померлої особи (боржника) в обсязі, що існували на момент відкриття спадщини 56791,36 доларів США, що еквівалентно 437294, 47 гривень, перейшли до ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_3, тобто, відбулася передбачена законом заміна боржника за зобовязанням. Остаточно, ОСОБА_2 успадкувала все майно 06.01.2010 року.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, після прийняття спадщини, спадкоємець стає учасником тих самих правовідносин, субєктом яких раніше був спадкодавець, тобто, фактично, відбувається заміна субєкта у правовідносинах, учасником яких був спадкодавець. Таким чином, з 07.01.2010 року, у ОСОБА_2 виник обовязок по сплаті позивачу 56791,36 доларів США, що еквівалентно 437294,47 гривні. Після смерті позичальника дане зобовязання відповідачем виконано частково. Так, за період з 16.03.2009 року по 17.01.2011 року відповідач сплатив 5118, 93 доларів США. В звязку з тим, що відповідач повідомив позивача про смерть ОСОБА_3 лише 24.12.2009 року, зазначені кошти були зараховані в рахунок погашення кредиту у відповідності за умовами додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року. Таким чином, кошти сплачені відповідачем за період з 16.03.2009 року по 17.01.2011 року розподілені наступним чином: 878,18 доларів США в рахунок погашення тіла кредиту; 4240,74 доларів США в рахунок погашення відсотків, нарахованих за період з березня 2009 року по грудень 2009 року. З врахуванням вищезазначеного, сума боргу, яку повинна була сплатити відповідач 06.01.2010 року (момент прийняття спадщини) зменшилася та складає 55913,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 430531,49 гривня.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Загальний розмір нарахованої суми з урахуванням індексу інфляції складає 42844,83 гривні. З 07.01.2010 року моменту прострочення обовязку по сплаті суми боргу, до 16.01.2011 року пройшло 375 днів. Таким чином, на суму боргу було нараховано 3% за вказаний період, що склало 430531,49 х 3% / 365 х 375 = 13269, 81 гривень. З урахуванням вище зазначеного, загальна сума заборгованості, що повинен сплатити відповідач на користь позивача, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, становить 486646, 13 гривень. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року в розмірі 55913,18 доларів США, що еквівалентно 430531,49 гривня та санкції, передбачені ст. 625 ЦК України, в розмірі 56114,64 гривень. Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду у сумі 120,00 гривень та сплаченого державного мита у сумі 1700,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що позивач не довів своїх позовних вимог як первинно заявлених так і змінених, та пропустив строк подачі позовної заяви до суду. При цьому просили суд стягнути з позивача судові витрати в сумі 7000 гривень, понесені відповідачем при розгляді даного спору.

Суд, повно і всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 55913,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 430531,49 гривня достатньо обґрунтований, але до задоволення не підлягає на підставі ч.2 ст.1281 ЦК України, тобто, в звязку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, 08.04.2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції банку та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого останньому були надані кошти в сумі 75000,00 доларів США на споживчі потреби, а саме купівлю житла. Кредит надавався на 204 місяці з терміном погашення 07.04.2025 гривень. Відсоткова ставка за користування кредитом склала 13,0% річних. Додатковою угодою до вище вказаного договору, строк дії було продовжено до 08.01.2027 року, та на 1 рік до 08.01.2010 року, була зменшена відсоткова ставка до 10,0%.

В забезпечення виконання зобовязань по поверненню кредитних коштів та нарахованих відсотків по кредитному договору № 354411/3706/0074-8 від 08.04.2008 року, між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_3, 08.04.2008 року було укладено договір іпотеки № 354411/3706/0074-8/1, предметом якого було нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 141,3 кв.м., що знаходиться по вул. Нова, 40-а, в м. Городище, Черкаської області.

16.03.2009 року, ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС Городищенського РУЮ Черкаської області, серії І-СР № 113905 від 17.03.2009 року, актовий запис № 61.

24.11.2011 року та 06.01.2011 року, відповідачу ОСОБА_2, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало ОСОБА_3, а саме: автомобіль марки Volkswagen LT 28, номерний знак НОМЕР_1; нежиле приміщення магазину промислових товарів, розташованого по вул. Миру, 117 у м. Городище, Черкаської області, на приватизованій земельній ділянці; земельну ділянку розміром 0,0093 га, вартістю 10843,80 гривень, що розташована по вул. Миру, 117 у м. Городище, Черкаської області; земельну ділянку розміром 0,1000 га, вартістю 27344,88 гривень, що розташована по вул. Нова, 40-а у м. Городище, Черкаської області; 1/4 частки жилого будинку з відповідною часткою наділених будівель, розташованих по вул. Миру, 106 у м. Городище, Черкаської області на приватизованій земельній ділянці; жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул.. Новій, 40-а у м. Городище, Черкаської області на приватизованій земельній ділянці. Тобто, відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець за законом після чоловіка ОСОБА_3, прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, після прийняття спадщини, спадкоємець стає учасником тих самих правовідносин, субєктом яких раніше був спадкодавець, тобто фактично відбувається заміна субєкта у правовідносинах, учасником яких був спадкодавець.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, обовязок відшкодувати заборгованість по кредитному договору покладається на спадкоємців.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3, оскільки син останнього - ОСОБА_5, згідно заяви від 05.09.2009 року, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_2, тому, відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_2 відповідає за зобов'язання спадкодавця одноособово.

А тому, на думку суду, позивач, вірно визначив особу відповідача ОСОБА_2 та звернувся до неї з цим позовом. Щодо суми, яку позивач просив стягнути з відповідача, а саме: 55913,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 430531,49 гривня борг за кредитним договором та штрафні санкції (індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми) нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України в загальній сумі 56114,64 гривень, то суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає тільки сума боргу за кредитним договором в розмірі 55913,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 430531,49 гривня, а штрафні санкції (індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми) в загальній сумі 56114,64 гривень, нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України стягненню з відповідача не підлягають, оскільки аналіз вказаної норми права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом позики, індексації не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються в національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні.

Таким чином, достатньо обґрунтованою та такою, що підлягала б до задоволення є вимога позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором в розмірі 55913,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 430531 гривня 49 копійок. Однак, вона не може бути задоволена з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як зазначив сам представник позивача та що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, позивач про смерть ОСОБА_3 та відкриття спадщини дізнався 24.12.2009 року. Саме з даного часу, позивач повинен був, протягом шести місяців, тобто, - до 25.06.2010 року, предявити свої вимоги до відповідача ОСОБА_2

Як вбачається з самого позову, який датований 25.06.2010 року, а до суду надійшов 05.07.2010 року та підтверджується платіжними дорученнями позивача про сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, датованими, також, 25.06.2010 року, позивач пропустив встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки зазначений строк закінчився 24.06.2010 року. Щодо посилань позивача на претензію від 25.05.2010 року, направлену в адресу Городищенської державної нотаріальної контори, як на доказ своєчасності предявлення своїх вимог відповідачу ОСОБА_2, то суд не бере їх до уваги, оскільки дана претензія була направлена в адресу Городищенської державної нотаріальної контори і до відому відповідача доведена не була, що підтверджується листом завідуючої Городищенської державної нотаріальної контори № 497/01-14 від 05.06.2010 року. Окрім того, предявлення зазначеної претензії не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1281 ЦК України, відповідно до якої кредитор зобовязаний предявити свої вимоги саме до спадкоємців. В звязку з цим вимоги позивача задоволені бути не можуть.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно доданих до справи квитанцій №030/10 від 05.10.2010 року та №031/10 від 12.11.2010 року, відповідач, витратила на юридичну допомогу 7000 (сім тисяч) гривень і ця сума, відповідно до вищезазначеної норми закону підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ч.2 ст.625, ст.ст.1216, ч.2 ст.1281, ст.1282 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

у задоволенні позову акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний, суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_7