АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3312/11 Справа № 22ц-7992/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення суми,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача і просив суд стягнути з нього 12644,75 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що вироком Амур-Нижньодніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2008 року, який набрав законної сили 06.12.2008 року, відповідач був визнаний винним в скоєнні злочину та у відшкодування моральної шкоди та судових витрат з відповідача на користь позивача було стягнено 43 650 грн.

06 березня 2009 року виконавчий лист на виконання вироку наданий для виконання в Кіровський відділ державної виконавчої служби ДМУЮ.

Однак відповідач не виплатив позивачу зазначену суму, тому позивач просив стягнути з нього за прострочення грошового зобовязання, відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційні суми та 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення незаконне, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2008 року, який набрав законної сили 06.12.2008 року, відповідач був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому було призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, на 1 рік. Також у відшкодування моральної шкоди та судових витрат з відповідача на користь позивача було стягнено 43 650 грн.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові, оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача суми, передбачені ст. 625 ЦК України, за прострочення виплат сум стягнених вироком суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки в даному випадку відповідальність, яка передбачена ст. 625 ЦК України застосовуватися не може.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що вироком суду стягнена певна сума у відшкодування шкоди, тому відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач повинен сплатити інфляційні суми та 3% річних від простроченої виконання грошового зобовязання, яке виникло після набрання чинності вироку, не може бути прийнято до уваги та бути підставою для скасування рішення суду, з наступних підстав.

Вироком Амур-Нижньодніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2008 року встановлено, що відповідач 29.10.2007 року скоїв злочин, внаслідок чого позивачу була заподіяна шкода, тому з часу скоєння злочину у відповідача виникли зобовязання щодо відшкодування шкоди позивачу /а.с. 3-6/.

Як вбачається з зазначеного вироку суду, позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача стягнено у відшкодування моральної шкоди 43150 грн. і 500 грн. судових витрат.

Позивач звернувся до суду з даним позов та просив стягнути відповідні суми за прострочення грошового зобовязання з 01.01.2009 року, тобто після набрання вироком суду законної сили.

Колегія суддів вважає, що після набрання вироком суду законної сили, правовідносини сторін із сфери вирішення спору переносяться у виконавчу сферу, і відносини щодо виплати присудженої судом суми, в даному випадку регулюються Законом України "Про виконавче провадження", тому ст. 625 ЦК України застосовуватися не може.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства в межах заявлених вимог, та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: