справа № 2-88/11
РІШЕННЯ

Іменем України

12.10.2011 м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

При секретарі - Патерило О.В.,

За участю:

Позивача - ОСОБА_1,

Представника позивача - ОСОБА_2,

Відповідача, він же представник співвідповідача ОСОБА_3, - ОСОБА_4,

Представника 3-ої особи - ОСОБА_5,

Розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, 3-іх осіб: Виконавчого комітету Заводської районної ради міста Дніпродзержинська, Управління Держкомзему у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, Управління головного архітектора міста «про усунення перешкод в користування земельною ділянкою», суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, 3-іх осіб Управління головного архітектора, Управління Держкомзему у м. Дніпродзержинську, Виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, який уточнив та просив: усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою площею 0,0617 га, яка розташована в м. Дніпродзержинську по вул. Софії Ковалевської № 42, зобов'язавши відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знести гараж, збудований самовільно на межі із суміжною земельною ділянкою з порушенням п.2.20 Державних будівельних норм ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», та знести встановлену з порушенням п.2 будівельних норм СН 441-72* «Вказівка на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд», огорожу між земельними ділянками №№ 40 і 42 по вул. Софії Ковалевської в м. Дніпродзержинську.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 8,50 гр., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7,50 гр, витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1125,00 гр., витрати за надання юридичної допомоги у сумі 500,00 гр., а всього стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1641,00 гр.

В судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та суду пояснила, що з боку відповідачів порушені будівельні норми, так як висота огорожі між ділянками позивача та відповідачів, вище ніж 2,0 метра, крім того дозволу на зведення нового гаражу відповідачами на місці старого, який раніше був збудований на території домоволодіння відповідачів, позивач не надавав, та зведений гараж також розміщений поблизу забудов зведених на території домоволодіння позивача. Тому прохає позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та подали заперечення, якими прохали відмовити позивачу у позові як безпідставному.

В судовому засіданні ОСОБА_4, в тому числі і як представник співвідповідача ОСОБА_3, підтримав заперечення та суду пояснив, що як у позивач є сусідом з одного боку їх домоволодіння. Його батьками була отримана земельна ділянка. При житті батька, ще у 90-х роках було проведено забудову гаражу, та в період 2006 року було проведена реконструкцій старого гаражу, який за часом став ветхим, шляхом укріплення стін та встановлення нової крівлі даху, який тепер має схил на територію його домоволодіння, і ніякі стоки до території ОСОБА_1 не йдуть. Крім того, ніхто з сусідів не мав заперечень щодо забудови та реконструкції гаражу, і з усіма сусідами це питання було погоджено, в тому числі і сам позивач разом з іншим сусідом, допомагав йому з підняттям балок для перекриття даху гаражу, і ніяких претензій не мав. Завершити узаконення реконструкції гаражу, батько не встиг, так як помер. Тому вже цим питанням став займатися він особисто. Тому ствердження позивача, що він не надавав згоду на зведення гаражу є безпідставними, так як гараж був побудований та стоїть на тому ж місті з 60-х років, та при реконструкції гаражу, позивач ОСОБА_1 надав згоду на реконструкцію. Щодо огорожі, то він не погоджується на те, що огорожа зведена ним саме на межі, так як вважає, що огорожа зведена на його території домоволодіння, враховуючи, що площе земельної ділянки виділена позивачу повинна становити 0,060 га, а як сам позивач зазначає, на сьогоднішній день, площа його земельної ділянки становить більш ніж 0,060 га а саме 0,0617 га, в той час як його земельна ділянка має площу менш ніж 0,060 га, тобто з боку позивача розширена земельна ділянка домоволодіння, за рахунок земельної ділянки належної йому. Тому, ніяких порушень прав позивача не визнає та прохає у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Представники 3-ої особи - Управління держкомзему у м. Дніпродзержинську ОСОБА_5, зазначила, що ні позивач, ні відповідачі не є власниками земельних ділянок, на яких розташовані їх домоволодіння, також жодною стороною не встановлені межі своїх земельних ділянок. Тому встановити порушення прав сторін щодо земельних ділянок не є можливим, так як не встановлені їх межі. Також, по теперішній час, позивач ОСОБА_1 жодного разу не звернувся до Управління зі скаргою на дії сусідів - ОСОБА_3, з питання земельної ділянки. Тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не обґрунтованими.

3-я особа Виконавчий комітет Заводської районної ради м. Дніпродзержинська в судове засідання не з'явився та надав суду заяву про проведення розгляду справи у їх відсутність. Надав письмові пояснення (а.с. 114), згідно до який зазначили, що 03.08.2009 року ОСОБА_3 звернулися з заявою щодо оформлення права власності на гараж за адресою вул.. С.Ковалевської, 40, але їм було відмовлено в зв'язку із відсутністю необхідної для цього документації.

Представник 3-ої особи - Управління головного архітектора, в черговий раз в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Вислухав сторони, дослідив докази надані сторонами, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного:

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Земельного Кодексу України - Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 14.04.2003 року набув право власності на домоволодіння № 42 по вулиці Софії Ковалевської у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, згідно до свідоцтва про право на спадщину від 14.04.2003 року, що підтверджено позивачем, представником позивача та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 9), та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 10).

21.10.1957 року ОСОБА_7 на підставі договору про право забудови, посвідченого Першою дніпродзержинською дрежнотконтрою 21.10.1957 року та акту прийому, затвердженого Дніпровським райвиконкомом № 224 від 23.05.1985 року, та на час розгляду справи, співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_4, ОСОБА_3, що підтверджено поясненнями відповідача та довідкою (а.с. 21), технічним паспортом на домоволодіння (а.с. 157-160).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 10), розмір земельної ділянки, на якій розташований приватний будинок та споруди, не зазначений та не визначений.

Згідно до акту обстеження земельних ділянок № 40 та № 42 по вул. С.Ковалевської у м. Дніпродзержинську, встановлено що як на земельній ділянці № 40 так і на земельній ділянці № 42 є самовільно збудовані споруди, яка розташовані у притулок один до одного (а.а. 11).

Як встановлено в судовому засіданні, ні позивач ні відповідачі не мають акта на земельную ділянку за адресами по вулиці С.Ковалевської № 40 и № 42, також не визначені межі зазначених земельних ділянок, що підтверджено сторонами та відповіддю Управління земельних ресурсів (а.с. 63, 83, 88), та поясненнями представника Управління земельних ресурсів наданих у судовому засіданні.

Таким чином, згідно до ч. 1 ст. 92 Земельного Кодексу України - Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до вимог ст.. 106 Земельний кодекс України:

1. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

2. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

3. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи по суті, між сторонами не досягнуто узгодження щодо розміру своїх земельних ділянок, наявності межі та її місце розташування, що також підтверджено Управлінням земельних ресурсів м. Дніпродзержинська та представником у судовому засіданні.

Щодо вимог позивача в частині знесення гаражу, збудований самовільно на межі із суміжною земельною ділянкою з порушенням п.2.20 Державних будівельних норм ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», то як встановлено в судовому засіданні, згідно до судової будівельно-технічної експертизи № 2937/10 від 25.05.2011 року (а.с. 188-197), Гараж літ Г збудовано самочинно без оформлення відповідних дозвільних документів, розташована на території домоволодіння № 40 по вул. С.Ковалевської, але відповідає будівельним нормам та правилам, а саме ДБН В.2.6-14-97. Покрытие зданий и сооружений, СНиП 3.03.01-87. Несущие и ограждающие конструкции.

Щодо вимог позивача про знесення встановлену з порушенням п.2 будівельних норм СН 441-72* «Вказівка на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд», огорожу між земельними ділянками №№ 40 і 42 по вул. Софії Ковалевської в м. Дніпродзержинську, то як встановлено в судовому засіданні, доказів на розташування встановленої огорожі саме на межі між ділянками № 40 та № 42 по вул. С.Ковалевської суду не надано, та взагалі визначення меж відсутнє, що підтверджено сторонами та представником Управління земельних ресурсів в судовому засіданні, а тому сам факт встановлення відповідачами огорожі, не є підтвердженням порушення прав позивача, межі земельної ділянки якого не визначені, що не надає можливість встановити наявність порушеного його права.

Крім того, згідно до вимог ч. 3 ст. 158 Земельного Кодексу України, Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Але як встановлено в судовому засіданні, зі свого боку позивач ОСОБА_1, що підтверджено поясненнями представника Управління земельних ресурсів ОСОБА_5, жодного разу по час вирішення спору в суді не звернувся з вимогами щодо вирішення питання стосовно меж земельної ділянки, що перебуває у його користуванні.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів на його користь понесених судових витрат та витрат по проведенню судової експертизи, то керуючись вимогами ст.ст. 86, 88 ЦПК України, не підлягають задоволенню.

На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 92, ст.. 106, ч. 3 ст. 158 Земельного Кодексу України, ст.ст. 4-6, 10, 11, 57, 60, 79, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, 3-іх осіб: Виконавчого комітету Заводської районної ради міста Дніпродзержинська, Управління Держкомзему у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, Управління головного архітектора міста «про усунення перешкод в користування земельною ділянкою» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Івченко Т. П.