Справа № 2/2506/2930/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

при секретарі Верещагіній А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Першої чернігівської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на житло,-

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши вимоги згідно заяви від 19.09.2011 року (а.с.79), просять визнати частково недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 від 12.07.2010 року в частині відчуження 1/2 частини квартири. Також позивачі просять визнати право власності на 1/4 частину квартири за кожним позивачем.

Обгрунтували позивачі свій позов тим, що спірну квартиру виділено позивачу ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_6 рішенням Новозаводської районної ради від 25.01.1979 року №35. У 1990 році ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_4, яка згодом була зареєстрована у спірній квартирі. Позивачі з відповідачами приватизували спірну квартиру у співвідношенні по 1/4 частки квартири на кожного. Відповідач ОСОБА_4 придбала з прилюдних торгів частки квартири, що належали позивачам та отримала свідоцтво про право власності ще на 1/2 частину квартири. Не зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19.01.2007 року визнані недійсними прилюдні торги по реалізації 1/2 частини спірної квартири та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на частину квартири, придбану з прилюдних торгів, ОСОБА_4 на підставі скасованого свідоцтва про право власності уклала 12.07.2010 року договір дарування частини квартири, за яким подарувала своїй доньці ОСОБА_3 ѕ частини АДРЕСА_2. Оскільки відповідачі заперечують право власності позивачів на належні їм по 1/4 частині квартири, а тому позивачі просять визнати за ними право власності на 1/4 частину квартири за кожним для відновлення порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов і просили суд його задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що договір дарування частини квартири був укладений на законних підставах, оскільки право власності ОСОБА_4 було зареєстровано в державному реєстрі, а право власності позивачів не було відновлено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2007 року, яким було визнано недійсними прилюдні торги по реалізації частини квартири, що раніше належала позивачам.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1993 року, виданого Чернігівським радіоприладним заводом, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по 1/4 частині кожному. (а.с.47).

ОСОБА_4 на прилюдних торгах придбала належні позивачам по 1/4 частки квартири та стала власником ще 1/2 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності від 11.02.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори. (а.с.68). Інша 1/4 частина квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло у порядку приватизації.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19.01.2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Державної виконавчої служби у Деснянському районі м. Чернігова, ДАК Національна мережа аукціонних центрів, визнано недійсними прилюдні торги, проведені філією Чернігівський аукціонний центр31 жовтня 2003 року по реалізації 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, власниками якої в рівних частинах по 1/4 частині кожен являлись ОСОБА_1 та ОСОБА_6; визнані недійсними акт від 05.02.2004 року про проведення прилюдних торгів з продажу 1/2 частини спірної квартири та свідоцтво Серії ВВВ №261893 про право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири №30, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Рокоссовського в буд. 14, як придбану з прилюдних торгів, видане державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 11 лютого 2004 року та зареєстроване в реєстрі за №1-400.

У матеріалах справи на а.с.14 є копія листа Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 24.07.2008 року за №1432, адресованого Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації, про анулювання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2007 року.

Незважаючи на анулювання свідоцтва про право власності на 1/2 частину спірної квартири, ОСОБА_4 12.07.2010 року уклала договір дарування частини квартири, за яким подарувала 3/4 частини належної їй квартири АДРЕСА_1 своїй доньці ОСОБА_3. (а.с.17-18).

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У судовому засіданні відповідачі заперечували право власності позивачів на спірну частину квартири, посилаючись на те, що таке право власності за ними не зареєстроване, а рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 січня 2007 року хоча і визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири, проте не повернуто у власність позивачам їх частини квартири.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що дублікат свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1993 року нею був переданий у виконавчу службу, і де він подівся, їй не відомо.

Позивачі в судовому засіданні стверджували, що у них також відсутнє свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів, визнати частково недійсним оспорюваний договір дарування частини квартири, оскільки він вчинений на підставі анульованого свідоцтва про право власності та для відновлення порушених прав позивачів визнати за ними право власності на 1/4 частину квартири за кожним, оскільки їх право не визнається відповідачами і у позивачів відсутні правовстановлюючі документи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 203, 215, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Першої чернігівської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на житло, задовольнити.

Визнати частково недійсним договір дарування частини квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори 12.07.2010 року та зареєстрований в реєстрі за №5-288, в частині відчуження 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 85 грн. 50 коп. з кожного в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П.Рахманкулова