АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія 34 ( 1У ) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 30 серпня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача у відшкодування шкоди 49053грн.56 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а також 1466,82 грн. судових витрат.

В обґрунтування позову посилався на те, що у звязку із дорожньо- транспортною пригодою, яка сталася 29.01.2009 року з вини ОСОБА_3, його автомобіль було пошкоджено, чим спричинено матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 12 квітня 2010 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 30 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 49 053,56 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати в сумі 1466,82 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема: позивачем не надано доказів про необхідність у звязку із виконанням трудових обовязків, оренди автомобіля, не надано докази та обґрунтування спричиненої моральної шкоди, судом не застосовано положення ст. 1187 ЦК України щодо відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки та не ухвалено рішення у відношенні відповідача ОСОБА_5 Рішення суду не вмотивоване, відсутні посилання на нормативні правові акти, якими суд керувався при його ухваленні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 29 січня 2009 року о 22.30 год. автомобіль НОМЕР_1, рухаючись по пр. Миру в м. Кривому Розі здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2., який належить позивачу, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25 лютого 2009 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з зазначеним рішенням суду, оскільки воно не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно положень ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, зазначені вимоги закону не виконав. Не зазначив в рішенні встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, які докази взяті чи відхилені судом.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 січня 2009 року о 22.30 год., відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Миру в м. Кривому Розі здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2., який належить позивачу, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25 лютого 2009 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП , його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги про те, що за кермом автомобіля під час ДТП був не він, а ОСОБА_5, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року, з подальшими змінами № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа чи громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності, тощо),

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У звязку з чим, вирішуючи питання щодо визначення особи - володільця джерела підвищеної небезпеки, колегія суддів вважає, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є відповідач ОСОБА_3, який на час скоєння дорожньо- транспортної пригоди знаходився за кермом автомобіля НОМЕР_1, на якого повинно бути покладено обовязок відшкодування завданої позивачу шкоди, з вищезазначених підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо покладення відповідальності на відповідача ОСОБА_5 колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок дорожньо транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_3, автомобіль позивача зазнав технічні ушкодження.

Згідно висновку авто товарознавчої експертизи № Д11/03/10 від 04 березня 2010 року, внаслідок дорожньо транспортної пригоди позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 42543.56 гривні, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3, як особи, винної у дорожньо- транспортній пригоді.

Крім того, позивач поніс витрати з транспортування пошкодженого автомобіля позивача автоевакуатором у розмірі 360 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, оскільки вони понесені позивачем та на їх підтвердження надані квитанції.

Крім того, внаслідок дорожньо- транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_3 позивачу спричинена моральна шкода.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу з боку відповідача у звязку з ДТП, встановлений в судовому засіданні. Позивач внаслідок дорожньо- транспортної пригоди переніс моральні страждання, був позбавлений засобу пересування, що позбавило його нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, колегія суддів, з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, конкретних обставин по справі, характеру моральних страждань і наслідків, що наступили, виходячи з засад розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат зі сплати договору оренди автомобіля в сумі 5200грн. не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги закону, згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, тягне за собою нікчемність такого договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем нотаріально посвідченого договору найму автомобіля суду не надано.

Крім того, позивачем понесені витрати у звязку з розглядом справи за сплату авто товарознавчого дослідження в сумі 600грн., 428.32грн., 8.50 грн. судового збору; 30грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, оплата юридичних послуг в сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1044.36 грн..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення згідно вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 30 серпня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 42903.56грн.., моральну шкоду в сумі 2000 грн.. та судові витрати в сумі 1044.36грн..

В іншій частині позову до ОСОБА_3 відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_6