Єдиний унікальний номер 2-254/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2011 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал-Семенчук І.В.

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника третьої особи

служби у справах дітей ЧМР: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон.

Посилалися на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З березня 2008 року вони разом не проживають, їх шлюб існував формально.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2009 року позов ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини ОСОБА_6, 20.06.2004 року було задоволено та визначено місце проживання дитини за місцем проживання батька ОСОБА_1. 22.05.2009 року вказане рішення суду набрало законної сили.

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд за межі України їх дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки остання потребує відпочинку, зміни обстановки та оздоровлення. Проте, ОСОБА_4 не погодилася, мотивуючи тим, що поїздка може бути здійснена лише за її присутності.

Вважають, що дії відповідача щодо ненадання згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України на відпочинок є незаконними та такими, що грубо порушують законні права та інтереси дитини ОСОБА_6.

Права ОСОБА_4 жодним чином порушені не будуть, оскільки вони намагаються створити умови для повноцінного фізичного та духовного розвитку ОСОБА_6

Просили позов задовольнити, надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 за межі України для відпочинку, зміни обстановки та оздоровлення на період до виповнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, просив позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов підтримали та підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що заперечує проти безстрокового надання дозволу на виїзд за кордон дитини, оскільки будуть порушені її права матері на спілкування з дитиною. Крім того, зазначила, що

Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради позов підтримала. Вважає за доцільне, враховуючи інтереси дитини, позов задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3 необгрнутований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 14 вересня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.06.2010 року їх шлюб було розірвано (а.с.20).

Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, 07.08.2007 року, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей (а.с.21, 24).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.03.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27.05.2009 року, визначено місце постійного проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання ОСОБА_1 (а.с.5-15).

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 вказаного Кодексу, якщо мати або батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає разом із позивачем (а.с.6). ОСОБА_1 записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював, не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 за місцем проживання позивача.

Таким чином, вимога позивача про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 за її місцем проживання підлягає задоволенню.

Як вбачається з пояснень сторін, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2008 року проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою м. Чернівці вул. Глухівська, 2/10.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, суд враховує висновок органу опіки та піклування, ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, як видно з копії висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини № 9/24-134 від 18.02.2009 року, враховуючи результати психодіагностичного обстеження та інтереси дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1, не порушуючи права матері ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с.160).

Як вбачається з психодіагностичного обстеження малолітньої ОСОБА_6, найбільш значущою для дитини є фігура батька, до матері дівчинка відчуває суперечливі почуття. Для збереження психологічного здоровя та профілактики порушень формування адаптаційних механізмів у дівчинки, яка в даний час проживає з батьком, рекомендується тимчасово не змінювати її місце проживання (а.с.130-131).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_4 неодноразово в присутності малолітньої ОСОБА_6 створювала конфлікті ситуації, порушувала громадський порядок, що підтверджується актом ДНЗ №4 від 16.01.2009 року (а.с.126).

Крім того, 31.08.2008 року, як пояснив батько дитини, ОСОБА_4 вдарила малолітню балончиком «Пронто» по голові, внаслідок чого завдала їй легких тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани чола, що підтверджується актом судово-медичного обстеження № 2447 від 03.09.2008 року (а.с.69).

Як видно з пояснень свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, дитина ОСОБА_6 спокійніша з батьком, до матері йти відмовляється, втікає від неї. Зазначені обставини також підтверджується довідкою ДНЗ № 4 від 21.11.2008 року (а.с.128).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 18.12.2008 року та від 13.01.2009 року, як за місцем проживання батька ОСОБА_1 по вул. Глухівській, 2/10 м. Чернівці, так і за місцем проживання матері ОСОБА_4 по вул. Головна, 25/8 м. Чернівці створені умови для виховання, розвитку та проживання дитини (а.с.109-110).

Таким чином, твердження ОСОБА_4 про те, що умови проживання дома у ОСОБА_1 незадовільні - не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Батько ОСОБА_1 не страждає психічними чи іншими розладами, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, до кримінальної відповідальності не притягувався, належним чином виконує свої батьківські обовязки по догляду за дитиною, матеріально утримує дитину, доказів на спростування зазначених обставин суду надано не було. (а.с.121-122, 124, 160).

На підставі наведеного, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що вимога позивача по первісному позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 за її місцем проживання задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню із визначенням місця постійного проживання малолітньої ОСОБА_6 за його місцем проживання.

Щодо вимог позивача ОСОБА_4 про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей, а також коштів на її утримання слід зазначити наступне.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_1, він являється приватним підприємцем, отримує мінливий, нерегулярний дохід. Зазначена обставина підтверджується довідкою про доходи від 24.11.2008 року Державної податкової інспекції м. Чернівці, з змісту якої видно, що ОСОБА_1 отримує мінливий дохід (а.с.132).

Згідно аудиторського звіту від 12.12.2008 року, встановлено, що за період з 01.01.2008 року по 31.10.2008 року ОСОБА_1 отримав грошових коштів від здійснення підприємницької діяльності в сумі 129876 грн. 31 коп. При цьому для здійснення господарської діяльності було витрачено 133798 грн. 33 коп. (а.с.66-67).

Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обовязок по утриманню дитини.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на місяць складає 557 гривень.

У відповідності до ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: стягнути із відповідача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, а також аліменти на утримання ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 649 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 27.08.2008 року.

Оскільки місцем проживання малолітньої ОСОБА_6 визначено місце проживання батька ОСОБА_1, тому вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.313 Цивільного кодексу України, ст.ст.7, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.ст.8, 60, 61, 207, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним тестом рішення суду сторони можуть ознайомитися та отримати його копію 08 лютого 2011 року в приміщенні Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька