АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 ( ІV ) суддя Тарасенко О.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Грищенко Н.М.

при секретарі - Горбачевська І.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство " Північний гірничо-збагачувальний комбінат " - далі ПАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 24.01.2000 року йому було первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 30%, який при наступних переоглядах збільшився до 45%. 14.04.2009р. позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Вважає, що у звязку з отриманими професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, і, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на свою користь з ПАТ «ПівнГЗК» 188 200 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском процесуального строку, суд не взяв до уваги п.1 ст. 83 ЦК України в редакції 1963р., згідно якої позовна давність не поширюється на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; а також яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є трудовим, а позивач без поважних причин пропустив тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

При вирішенні справи суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 вперше встановлено 30 % втрати професійної працездатності висновком МСЕК від 24 січня 2000 року, а до суду він звернувся, з порушенням вимог ст. 233 КЗпП України, через одинадцять років без поважних причин.

На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472.

До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, дійсно застосовується тримісячний строк звернення до суду (ст. 233 КЗпП України). Однак, до інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст. 83 ЦК УРСР 1963 року не застосовуються (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди).

З набранням чинності ЦК України 2004 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (п. 3 ч. 1 ст. 268 цього Кодексу).

Таким чином суд першої інстанції при вирішенні справи в порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України не повністю визначився з характером спірних правовідносин; не врахував, що, хоча ОСОБА_2 і перебував з ПАТ «ПівнГЗК» у трудових відносинах, спір між ними виник з приводу заподіяння позивачеві моральної (немайнової) шкоди, пов'язаної з ушкодженням здоров'я, та дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин правил ст. 233 КЗпП України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду в зв`язку з порушенням судом норм процесуального та матеріального права, неповного зясування обставин справи, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28 липня 1981 року по 02 квітня 2009 року працював водієм автомобіля «АД-1200» вантажопідйомністю 120 тон по вивезенню породи і руди із карєру з повним робочим днем в карєрі гірничотранспортного цеху ПАТ «ПівнГЗК».

Працюючи протягом тривалого часу, на вищевказаній посадах, в умовах фізичної праці, де мало місце підвищення запиленості повітря та вібрація, позивач отримав професійні захворювання з відповідними діагнозами: вібраційна хвороба 1-2 ст. з вираженим полірадикулопатією, правостороннім плече лопатковим пери артрозом НФС 1-2 ст., з вираженим больовим синдромом на люмбальному рівні з нейрогенною перемежаючою хромотою.

Висновком МСЕК від 24.01.2000 року позивачеві первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 30% з 17.01.2000 року з наступним переоглядом 01.02.2001 року (а.с. 71).

Згідно з п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків ( далі Правила) моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудовим спорам; рішення суду.

Колегія суддів, частково задовольняючи позов, виходить з доведеності позовних вимог ОСОБА_2, оскільки встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених Правилами, для відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу колегія суддів виходить з роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість тілесних ушкоджень, характер фізичних і моральних страждань позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди у сумі 12 000,00 гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої т частини вимог.

Відповідно до ч 1 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Тому, на думку колегії суддів, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з 7,00 грн. державного мита за розгляд справи в суді першої інстанції, 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції та 47,05 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 492,50 грн. витрат за надання правової допомоги відповідно до граничного розміру компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою, встановленого Постановою КМУ від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», які, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України належать до витрат пов`язаних з розглядом справи та підтверджені квитанцією (а.с. 34).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 12 000,00 грн. та 492,50 грн.. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави 7,00 грн. державного мита та 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 47,05 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)