АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) Доповідач Братіщева Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«25» травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника відповідач ПАТ «Кривбасзалізорудком» - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ОСОБА_2», на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ОСОБА_2» (далі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2») про відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працюючи з 1977 року по 1994 рік на ПАТ «Кривбасзалізорудком» та з 1994 року по 2009 рік на ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» у шкідливих та підземних умовах праці отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 12.05.2009р. первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 45% - по радикулопатії і 10% - ХОЗЛ) та 3 група інвалідності. При переогляді у 2010 році відсоток втрати професійної працездатності і група інвалідності не зімнилися.

Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з кожного відповідача по 100тис.грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, з ВАТ «Кривбасзалізорудком» та ВАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_3 стягнуто по 50тис.грн. грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір в сумі 8,50грн. і 15грн. витрат на ІТЗ розгляду справи з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізорудком» просить рішення суду в частині стягнення з підприємства моральної шкоди в сумі 50тис. грн. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позові з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема відповідач вважає, що не є належним відповідачем по справі, оскільки належним відповідачем є «Кривбасгідрозахист», яке стало правонаступником ВО «Кривбасруда»; суд не взяв до уваги, що норми ст. 237-1 КЗпП України і норми ст. ст. 23, 280 ЦК України на час роботи позивача на підприємстві не існувало.

Крім того, як зазначає позивач у своєму позові актом розслідування профзахворювання №27 встановлено порушення адміністрацією ВО «Кривбасруда» вимог ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», який не існував на час роботи позивача.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» також ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з підприємства моральної шкоди та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що рішення є незаконним і необґрунтованим. Зокрема, суд послався на положення ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, проте виниклі правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законом Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», не встановлений факт вини підприємства у виникненні захворювання у позивача, не встановлено факт заподіяння позивачу моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження причин пропуску тримісячного строку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» та ПАТ «Кривбасзалізорудком» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час працював у шкідливих умовах праці, з яких 12 років 6 місяців на ПАТ «Кривбасзалізорудком», 13 років 2 місяця на ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2».

Актом розслідування професійного захворювання №27 від 10.04.2009 року, затвердженого головним Державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу встановлена причина професійного захворювання робота на протязі 26 років 9 місяців в умовах підвищених рівнів важкої фізичної праці та 28 років в умовах запиленості повітря робочої зони, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 38, 39).

Первинним висновком МСЕК від 12.05.2009р. ОСОБА_3 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 55%, з яких 45% - по радикулопатії, 10% - по ХОЗЛ та встановлена 3 група інвалідності (а.с. 51).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 27 розслідування хронічного професійного захворювання від 10.04.2009 року (а.с. 38-39) причиною професійного захворювання ОСОБА_3 є робота на протязі 26 років 9 місяців в умовах підвищених рівнів важкої фізичної праці та 28 років в умовах запиленості повітря робочої зони, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», які виникли у звязку з порушенням керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, якою передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2009 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя ОСОБА_3, повязаного з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 12.05.2009 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності (а.с. 51), питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 12.05.2009 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з ушкодженням здоровя, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Доводи ПАТ «Кривбасзалізорудком» в апеляційній скарзі на те, що підприємство не є належним відповідачем по справі, оскільки правонаступником ВО «Кривбасруда» є «Кривбасгідрозахист» є безпідставним і спростовуються матеріалами справи.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що у період з 01.04.1993р. по 25.05.1994 року він працював на ш. «Першотравнева-2» ВО «Кривбасруда» (а.с. 8), тому посилання ПАТ «Кривбасзалізорудком» на накази ВО «Кривбасруда» та Мінпромполітики України №262 від 29.07.1998р. про створення підприємства «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахисту» (управління «Кривбасгідрозахист») на базі ВО «Кривбасруда», а тому «Кривбасгідрозахист» повинно бути відповідачем по справі, є необґрунтованими, оскільки в цей період позивач на підприємстві відповідача вже не працював.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо визначеного ним розміру моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначено судом першої інстанції без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, настання якого повязано з роботою на ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» та ПАТ «Кривбасзалізорудком», ступінь втрати ним професійної працездатності та відсутність погіршення стану здоровя, пов'язані з отриманим професійним захворюванням фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з кожного відповідачів на користь позивача з 50000 грн. до 35000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_2» змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_3 з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_2» з 50000 грн. до 35000грн. (тридцяти пяти тис. грн.)

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_3 з 50000 грн. до 35000грн. (тридцяти пяти тис. грн.)

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: