Справа № 0216/2-о-12/2011 р.
У Х В А Л А

28 січня 2011 року Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., отримавши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту, -

в с т а н о в и л а:

Заявник у своїй заяві вказує, що 06 травня 2008 року померла ОСОБА_2, яка по своїй смерті залишила заповіт на його користь. В заповіті прізвище заповідача записано невірно «Костенюк», а тому нотаріус рекомендував спадкоємцю звернутися до суду. За захистом своїх інтересів ОСОБА_1 із відповідною заявою про встановлення юридичного факту звернувся до суду.

Ухвалою від 12 жовтня 2010 року заяву було залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для усунення її недоліків.

Зокрема, в ухвалі було зазначено, що в порушення п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту не було зазначено причину неможливості отримання чи відновлення документу, що посвідчує цей факт. Із тексту позовної заяви слідує, що при зверненні в грудні 2010 року до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, було встановлено, що прізвище спадкодавця в заповіті не відповідає його прізвищу у свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі та документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

До матеріалів заяви ОСОБА_1 додав ксерокопію заповіту, в якому прізвище заповідача уже виправлено із «Костенюк»на «Костинюк», і це виправлення належним чином застережене. Тобто, на сьогоднішній день мається заповіт вчинений ОСОБА_2, а також свідоцтво про смерть ОСОБА_2.

Таким чином, не вбачається підстав для звернення до суду за встановленням юридичного факту. Зокрема, в разі винесення нотаріусом постанови про відмову вчинити нотаріальну дію видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, - така відмова може бути оскаржена через суд у відповідному порядку (судочинстві).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, заявник мав би зазначити, з якою метою він просить встановити факт, а також додати, як того вимагає ч. 2 ст. 258 ЦПК України, докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідку про неможливість відновлення втрачених документів.

Отримавши 25 січня 2011 року копію ухвали судді для виконання, ОСОБА_1 27 січня подав до суду заяву про виправлення недоліків і додав до неї як доказ неможливості захистити свої інтереси спадкоємця розяснення державного нотаріуса.

Вважаю, що ОСОБА_1 не усунув недоліки, викладені в ухвалі від 20 січня 2011 року. Зокрема не подав належного доказу про те, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі.

Так, Законом України «Про нотаріат»(п. 3 ст. 34) передбачено, що нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину або ж відмовляє у вчиненні нотаріальної дії за наявності обставин, викладених у ч. 1 ст. 49. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»).

Такий документ, який від державного нотаріуса подав суду ОСОБА_1 (розяснення), не передбачені Закону України «Про нотаріат»та Інструкцією про вчинення нотаріальних дій, а також позбавляє останнього можливості захистити свої права в судовому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вважати неподаною і повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу протягом пяти днів з моменту її отримання може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: ____________