справа № 2-688/2011
Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари Справа № 2 -688/2011 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, треті особи- Товариство з обмеженою відповідальністю «Тунгісен-К», Приватне підприємство Фірма «Ява-Регіон» про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним ,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0007/06/00-CL від 03.08.2006 року

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2006 р. між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0007/06/00-CL, згідно якого було відкрито відкличну поновлювальну лінію на суму 1 000 000,00 доларів США строком до 02.08.2011 р. Відповідно до умов даного договору кредитні кошти були надані ОСОБА_1 строком по 02.08.2011 року.

Крім того, відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_1 зобовязався вносити плату за користування кредитними коштами в розмірі 12,6 % річних. Додатковою угодою від 20.11.2008 р. плата за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 16%.

Починаючи з липня 2010 р., ОСОБА_1 систематично порушувались умови п.п.2.3 кредитного договору не сплачувались щомісячні платежі. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов договору, ПАТ «Банк Форум» зазнав матеріальних збитків у вигляді неотриманого прибутку.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути ОСОБА_1 6 649 845 грн. 22 коп.

ОСОБА_1 заперечуючи проти вимог ПАТ «Банк Форум», звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» та просив визнати недійсним кредитний договір № 0007/06/00-CL від 03.08.2006 року з моменту укладення, зобовязати ОСОБА_1 повернути ПАБ «Банк Форум» 1 000 000,00 доларів США та зобовязати ПАТ «Банк Форум» повернути ОСОБА_1 645 746,20 доларів США.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2006 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», укладений кредитний договір № 0007/06/00-CL, згідно з п.1.1. якого Банк відкриває позичальнику поновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у сумі 1 000 000,00 доларів США, відповідно п.1.2 договору кредитні кошти надаються по 02.08.2011 р. Згідно п.1.3 за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,6% процентів річних. У відповідності п.2.6 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту.

На виконання умов Кредитного договору за період з 11.08.2006 року по 17.06.2010 року ОСОБА_1 повернув ПАТ «Банк Форум» кошти (кредит та відсотки за його користування) у розмірі 645 746,20 доларів США.

В тексті позову ОСОБА_1 ствердужє , що на момент укладення оскаржуваного кредитного договору у Банку була відсутня індивідуальна ліцензія Національного Банку України, яка б дозволяла використовувати Банку іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору.

На обгрунтування зустрічних вомог ОСОБА_1 зазначив, що режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який з урахуванням ст.4, 192 ЦК України є єдиним нормативно-правовим актом, який має силу закону і застосовується у регулюванні правовідносини у валютній сфері.

Згідно ч.1 ст.5 Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно п.«г» ч.4 ст.5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, зокрема індивідуальна ліцензія потребується у разі використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.

Згідно даного пункту наявність генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями) не звільняє сторони від обов'язку отримати індивідуальну ліцензію.

На момент укладення Кредитного договору чинним законодавством України не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу НБУ надають право громадянам України здійснювати валютні операції, зокрема виконувати грошові зобов'язання за кредитним договором в іноземній валюті, виходячи з імперативних положень ст.ст.192,533 ЦК України, п. «г» ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ.

На підставі вищевикладеного просив зустрічний позов задовольнити.

Враховуючи, що обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, вони виникають з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, ухвалою суду від 31.03.2011 р. зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача ПАТ «Банк Форум» в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, в зустрічному позові просила відмовити.

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Форум» заперечувала та просила у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов просила задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи - ТОВ «Тунгісен-К» в судовому засіданні просив суд винести законне та обгрунтоване рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, предстаника третьої особи -ТОВ «Тунгісен-К», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що первісний позов не може бути задоволений, а зустрічний підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.08.2006 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 0007/06/00-CL.

Згідно з п.1.1. кредитного договору Банк відкриває позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у сумі 1 000 000,00 доларів США 00 центів.

Пунктом 1.2 зазначено, що кредитні кошти надаються до 02.08.2011 року.

Відповідно п. 1.3 встановлено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,6% процентів річних. Додатковою угодою від 20.11.2008 р. встановлена плата за користування кредитними коштами у розмірі 16% річних.

Згідно п.2.4 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно п.2.7 цього договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п.2.7 дати є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно. Згідно п.2.6 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на відкритий йому рахунок в АКБ «Форум».

Позивач надав боржнику кошти у повній сумі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 23370 від 04.08.2006 р.

Починаючи з липня 2010 р., боржником не сплачувались щомісячні платежі, що є порушенням п.п.2.3 кредитного договору.

11.10.2010 р. позивач направив до відповідача вимогу щодо погашення заборгованості, але відповідачем кредитні кошти не повернуті, проценти та грошові санкції не сплачені. Станом на 17.12.2010 р. сума боргу складає 828 785,74 долари США, що згідно з офіційним курсом НБУ (1 долар за 7,9635 грн.) становить 6 600 035 грн. 24 коп, а також пеня 49 809,97 грн., загальний розмір заборгованості становить 6 649 845 грн. 22 коп.

В ході рзгляду справи судом встановлено, що 04.08.2006 року для забезпечення виконання ОСОБА_1 договірних зобовязань, АКБ «Форум» та ТОВ «Тунгісеп-К» уклали Договір іпотеки № 733920 ВЕА, предметом якого є земельна ділянка площею 10,2125 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Бузівська сільська рада.

03.08.2006 р. між АКБ «Форум» та ПП Фірмою «Ява-Регіон» укладений Договір поруки, згідно якого фірма поручилась перед банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за Кредитним договором.

Беручи до уваги вищевикладене, ухвалами від 13.04.2011 р. суд залучив в якості третіх осіб на стороні відповідача за первісним позовом ПП Фірму «Ява-Регіон» та ТОВ «Тунгісен-К».

Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форму», суд приходить до висновку про їх обґрунтованість і, як наслідок, його задоволення, виходячи з наступного:

Як на підставу своїх позовних вимог представник ОСОБА_1 посилалась на те, що за спірним кредитним договором розрахунки проводились обома сторонами в іноземній валюті.

Згідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

На виконання ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно ст.35 Закону України «Про Національний банк України» гривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачені загальні вимоги до здійснення комерційними банками банківських операцій та передбачено, для вчинення яких банківських операцій комерційним банкам слід отримати банківську ліцензію та письмові дозволи.

Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який з урахуванням ст.4, 192 ЦК України є єдиним нормативно-правовим актом, який має силу закону і застосовується у регулюванні правовідносин у валютній сфері.

Згідно п.2 ст.1 даного Декрету під валютними операціями розуміються операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Надання Банком ОСОБА_1 кредиту, тобто проведення розрахунків за своїми зобов'язанням по Кредитному договору, в іноземній валюті та проведення ОСОБА_1 розрахунків за своїми зобов'язанням по Кредитному договору, в іноземній валюті за своєю правовою природою є валютною операцією.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Декрету КМУ до валютних цінностей відноситься іноземна валюта іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України.

Згідно ч.1 ст.5 Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно п.«г» ч.4 ст.5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, зокрема індивідуальна ліцензія потребується у разі використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Отже, індивідуальні ліцензії мають цільовий характер і надаються на вчинення разової валютної операції.

Згідно ч.5 ст.5 Декрету одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

На момент укладення кредитного договору АКБ «Форум» здійснював валютні операції на підставі ліцензії № 62 від 03.12.2001 р. та дозволів № 62-3 від 03.12.2001 р., № 62-4 від 03.12.2001 р. та № 62-5 від 03.12.2001 р.

Згідно п.1.5. «Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 р. N 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється виключно у випадках: - якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями); - у випадках, передбачених законами України.

Згідно п.3.1.1. Кредитного договору банк здійснює видачу кредитних коштів позичальнику відповідно до заявки шляхом видачі готівкою або зарахуванням на поточний рахунок Позичальника.

У відповідності до п.3.1.1. Кредитного договору 04.08.2006 р. ОСОБА_1 була подана до АКБ «Форум» заява на видачу готівки № 23370. Отже, ініціатором і отримувачем за даним кредитним договором є ОСОБА_1

Пунктом 1.2. «Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» передбачений порядок та умови видачі НБУ резидентам і нерезидентам індивідуальних ліцензій на використання безготівкової іноземної валюти на території України як засобу платежу. Випадків, в яких позичальник має право використовувати іноземну валюту як засіб платежу за відсутності індивідуальної ліцензії, законодавством не передбачено.

Згідно п.2.6 Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок в ДФ АКБ «Форум», щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Отже, сторонами погоджено, що сплатою кредиту (виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором) вважається внесення готівки позичальником до банку і саме з цього моменту позичальник вважається таким, що належним чином виконав свої зобовязання перед банком, використовуючи при цьому готівкову іноземну валюту як засіб платежу.

Таким чином, кредит в сумі 1 000 000,00 доларів США був наданий банком позичальникові в іноземній валюті, внаслідок чого усі розрахунки за користування кредитом (проценти) також проводились ОСОБА_1 в доларах США.

Отже, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

Вказана індивідуальна ліцензія як у Банку, так і у ОСОБА_1 відсутня, внаслідок чого використання долару США, як засобу платежу за Кредитним договором № 0007/06/00-CL від 03.08.2006 року , суперечить п.г) ч.4 ст.5 Декрету КМУ.

Банківська ліцензія № 62 не дає йому право надавати кредити в іноземній валюті, тобто проводити розрахунки в іноземній валюті. Згідно даного пункту наявність генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями) не звільняє сторони від обов'язку отримати індивідуальну ліцензію.

На момент укладення Кредитного договору чинним законодавством України не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу Національного банку України надають право громадянам України здійснювати валютні операції, зокрема виконувати грошові зобов'язання за кредитним договором в іноземній валюті, виходячи з імперативних положень ст.ст.192, 533 ЦК України, п. «г» ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ.

З огляду на вищевказане, суд критично оцінює посилання представника Банку на банківську ліцензію № 62 від 03 грудня 2001 року, так як вона не є ні генеральною , ні індивідуальною ліцензією на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування відповідно ч.1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також на Дозвіл № 62-3 від 10 червня 2005 року та Додатку до нього, в якому заначено перелік операцій, які мав право здійснювати АКБ «Форум», де відсутнє право Банку надавати валютні кредити фізичній особі.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Стаття 227 ЦК України встановлює, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) згідно зі ст.227 ЦК, є оспорюваним. Сторонами такого правочину можуть заявлятися вимоги про визнання його недійсним.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, те що на момент укладення оскаржуваного кредитного договору від 03 серпня 2006 року в АКБ «Форум» була відсутня індивідуальна ліцензія на видачу кредитів в іноземній валюті, суд прийшов до висновку, що позивач не мав права укладати даний кредитний договір на видачу валютних коштів, а тому даний кредитниий договір є нікчемним.

Невідповідність умов Кредитного договору вищенаведеним нормативним актам, є підставою для визнання його недійсним. Згідно ст.236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч.1,3 ст.203, ст.215 ЦК України наступають правові наслідки, як передбачено ст.216 ЦК України: «У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину».

Визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав та обовязків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом.

І хоча ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушених прав не передбачає реституцію, проте норма ч.1 ст. 216 ЦК України є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки, так як ст. 16 ЦК України не містить вичерпного переліку способів захисту порушених цивільних прав.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов висновку, що ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» зобов'язані повернути один одному в натурі все, що вони одержали на виконання оскаржуваного кредитного договору від часу його укладення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного позову.

Керуючись ст.ст.6,19,129 Конституції України, ст.ст.192, 203, 215, 216, 227, 533 ЦК України, Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року за № 15-93, ст. 60, 213-215 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, треті особи- Товариство з обмеженою відповідальністю «Тунгісен-К», Приватне підприємство Фірма «Ява-Регіон» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0007/06/00-CL від 03 серпня 2006 року в сумі 6 649 845 ( шість мільйонів шістсот сорок девять тисяч вісімсот сорок пять) грн. 22 коп. , - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору № 0007/06/00-CL від 03 серпня 2006 року, - задовольнити.

Кредитний договір № 0007/06/00-CL від 03 серпня 2006 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 на суму 1 000 000,00 ( один мільйон) доларів США, визнати недійсним з моменту укладення.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути Публічному акціонерному товариству «Банк Форум» 1 000 000,00 ( один мільйон) доларів США.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» повернути ОСОБА_1 645 746 ( шістсот сорок пять тисяч сімсот сорок шість) доларів 20 центів США.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_2