АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказував на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року у цивільній справі № 2-3412/2007 було стягнуто на його користь із відповідача 60600 гривень заборгованості за договором позики, 518 гривень - 3% річних за період до 12.09.2007 року, 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. У період із 01.08.2008 року до 28.08.2008 року зазначене рішення було фактично виконане боржником, втім це не звільняє його від інших зобов'язань перед позивачем, що випливають з тих самих правовідносин, зокрема щодо індексації суми боргу та сплати 3% річних. З урахуванням цього позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 16378, 79 гривень індексації відповідно до індексу інфляції, 1655,98 гривень - 3% річних, 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди, 96,36 гривень судових витрат у справі № 2-3412/07, 500 гривень витрат на правову допомогу у даній справі та 800 гривень витрат на правову допомогу у справі № 2-3412/2007.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18034, 77 гривень (вісімнадцять тисяч тридцять чотири гривні 77 кой.), в тому числі 1655,98 гривень - 3% річних, 16378, 79 гривень - індексація боргу відповідно до індексу інфляції.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 900,34 гривень, із яких 180,34 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500 гривень витрат на правову допомогу, 100 гривень витрат на виклик відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що його зобовязання перед позивачем закінчилися прийняттям рішення судом у 2007 році, в звязку із чим позовні вимоги є безпідставними. Крім того, позивач тривалий час не здійснював дії щодо ініціювання виконання рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду необхідно скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що преюдиційно для даної справи встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 р. у цивільній справі № 2-3421/2007, про те що 22.03.2006 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач отримав від позивача позику у розмірі 12000 доларів США на строк до 01.06.2007 року, яку своєчасно не повернув. Цим рішенням із відповідача було стягнуто на користь позивача 60600 грн. основного боргу, 518 грн. - 3% річних за період з 01.06.2007 року до 12.09.2007 року, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Фактично стягнуті суми були виплачені позивачеві у повному обсязі лише у період із 01 до 28 серпня 2008 року в порядку примусового виконання вищезазначеного рішення.

Оскільки зобов'язання за договором позики не було виконане, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 12.09.2007 р. до 01.08.2008 р., що виходить за межі предмету розгляду у цивільній справі № 2-3421/2007, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд вважав обґрунтованими вимоги в частині стягнення з відповідача індексації відповідно до індексу інфляції за той же період, оскільки розмір грошового зобов'язання був визначений рішенням суду від 12.09.2007 р. у гривні, втім відповідачем зазначене зобов'язання на протязі тривалого часу не виконувалося.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам законодавства.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року у цивільній справі № 2-3421/2007 встановлено, що 22.03.2006 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач отримав від позивача позику у розмірі 12000 доларів США на строк до 01.06.2007 року, яку своєчасно не повернув. Цим рішенням із відповідача було стягнуто на користь позивача 60600 грн. основного боргу за договором позики, 518 грн. - 3% річних за період з 01.06.2007 року до 12.09.2007 року, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Вказане рішення було повністю виконане в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», сума боргу сплачена у повному обсязі, про що свідчить постанова державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ від 04.09.2008 року.

Ці обставини не заперечують і сторони у справі.

Відповідно до вимог ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

А ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чинном.

Оскільки рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2007 року стягнута повністю заборгованість відповідача за договором позики, а також і компенсація за прострочення цього грошового зобовязання, а тому відсутні підстави для висновку про необхідність повторно сплатити компенсацію за прострочення зобовязання. Такою підставою не може бути і тривалість виконання рішення суду, оскільки в цей період сторони можуть реалізувати свої права щодо апеляційного оскарження рішення суду, порядку та строку його виконання, що не суперечить закону.

В звязку із чим, необхідно прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307,309, 316 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми відмовити.

Рішення набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: