Справа № 22-ц-2399/11 Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Категорія 29 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого -судді Сержанюка А.С., суддів -Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О., з участю секретаря Хворостяної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2010 року та додаткове рішення від 12 січня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2», Кооперативу індивідуальних забудовників «Монтажник-2», Дочірнього підприємства «ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиара», третя особа - Українська міська рада про стягнення матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду з даними позовними вимогами. На обґрунтування яких зазначали, що вони були членами Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2»і сплачували відповідні внески на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, яке вело Дочірнє підприємство ВАТ «ПТЕМ»Трипільського монтажного управління ( правонаступник - Дочірнє підприємство «ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ») на підставі угоди від 3 січня 1994 р. про дольову участь.

Зокрема, з кінця 1994 року по серпень 1997 р., з метою отримання у власність квартир у зазначеному будинку, ОСОБА_1 внесла 11 340 грн., а ОСОБА_2 -3 908 грн.

Пізніше, рішенням загальних зборів членів зазначеного кооперативу від 13 квітня 2000 р. був створений, шляхом реорганізації, Кооператив індивідуальних забудовників «Монтажник-2», статут якого затверджений рішенням виконкому Української міської ради та її головою 25 квітня 2000 р.

До статутного фонду цього кооперативу перейшло недобудоване приміщення будинку АДРЕСА_1.

12 вересня 2002 р. Кооператив індивідуальних забудовників «Монтажник-2», Дочірнє підприємство ВАТ «ПТЕМ»Трипільського монтажного управління, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тиара» уклали угоду про пайову участь у будівництві житла за вказаною адресою.

Вважають, що житло, зведене на їх кошти, у порушення їх прав та норм чинного законодавства, неправомірно передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Тиара».

А тому, для відновлення порушеного права, позивачі просять у судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів на їх користь збитки у вигляді вартості не отриманого житла, зведеного на їх кошти, заподіяну їм моральну шкоду та судові витрати.

Зокрема, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 680 671 грн. матеріальної і 100 000 грн. немайнової шкоди та ОСОБА_2 -відповідно, 278 018 грн. та 100 000 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2010 року у задоволенні позову відмовлено з посиланням на відсутність будь-яких договірних правовідносин між сторонами.

Додатковим рішенням цього ж суду від 12 січня 2011 р. стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 700 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи -120 грн., ОСОБА_2 -судовий збір 5 466 грн., оскільки зазначені кошти не були стягнуті раніше.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, не погоджуючись із вказаними рішеннями, подали апеляційні скарги, посилаючись на їх незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права при ухваленні.

Просять скасувати зазначені рішення і ухвалити нове про задоволення заявлених ними вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити апеляції частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджено при апеляційному розгляді справи, 18 лютого 1993 року Трипільському управлінню ПТЕМ надано дозвіл на проектування і будівництво 144-х квартирного житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Української міської Ради народних депутатів №60 від 23 березня 1993 року зареєстрований статут Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2», членами якого стали ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

3 січня 1994 р. зазначений кооператив уклав договір з Трипільським монтажним управлінням ВАТ «ПТЕМ»про дольову участь у будівництві жилого будинку по АДРЕСА_1

З 29 квітня 1994 року до вересня 1997 р. ОСОБА_1 внесла до Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2» 11 340 грн. пайових внесків, а ОСОБА_2 -3 908 грн.

14 вересня 1999 року ДП ВАТ „ПТЕМ" Трипільське монтажне управління передало, а ЖБК «Монтажник-2»- прийняло незавершене будівництво коробки житлового будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 3 019,2 кв.м.

Загальними зборами членів ЖБК „Монтажник-2" від 9 лютого 2000 року прийнято рішення про реорганізацію Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2»в Кооператив індивідуальних забудовників «Монтажник-2», створеного 13 квітня 2000 року і статут та список членів якого затверджений рішенням виконкому Української міської ради та її головою 25 квітня 2000 р.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до зазначеного списку не були включені і членами зазначеного кооперативу, пізніше, не були прийняті.

12 вересня 2002 р. Дочірнє підприємство ВАТ «ПТЕМ»та ПП «Тиара», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тиара», уклали Договір №12-09 на будівництво житла в порядку пайової участі за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Української міської ради №358 3 грудня 2003 року ДП ВАТ „ПТЕМ" Трипільського монтажного управління продовжено дозвіл на проектування та будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2.

А 26 грудня 2005 р. прийнятий в експлуатацію 144-х квартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 згідно Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених вимог і ухвалив 28 травня 2010 р., з додержанням норм матеріального і процесуального права, законне та обґрунтоване рішення.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких доказів на підтвердження заподіянння їм шкоди відповідачами у порядку, передбаченому Главою 82 ЦК України, на чому наполягали під час судового та апеляційного розгляду справи, не надали. Не встановлена наявність шкоди, у розумінні норм цього кодексу, і в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції.

Відсутні також докази з приводу неправомірності, незаконності, як зазначають позивачі, дій відповідачів щодо укладання цивільно-правових угод у своїй господарській діяльності.

Тим паче, ні одну із них ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оспорили у судовому порядку, як і сторони укладених правочинів.

І навпаки, судом апеляційної інстанції, при розгляді скарг, встановлені правовідносини між сторонами щодо одержання паїв, внесених до кооперативу, які регламентуються Законом України «Про кооперацію», зокрема ст.ст. 21, 28.

При цьому, позивачі не позбавлені можливості звернутись до суду з відповідними вимогами у майбутньому.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі про незаконність, необґрунтованість рішення від 28 травня 2010 р., невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, інші обставини, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги, а тому вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Що ж до рішення суду, винесеного додатково 12 січня 2011 р., то воно, на переконання апеляційного суду, підлягає зміні, виходячи із наступного.

Згідно декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», розмір судового збору встановлений у розмірі, який не повинен перевищувати 1 700 грн. з позовної заяви.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не врахував зазначених вимог і стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 700 грн., ОСОБА_2 -5 466 грн., виходячи із того, що перша із них не сплатила його, а друга - внесла лише 1 233,52 грн.

А тому, на переконання апеляційного суду, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума судового збору в 1 700 грн. та з ОСОБА_2, із врахуванням внесеної суми, - 466,48 ( 1 700 - 1 233,52 ) грн.

У решті додаткове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, являється законним та обґрунтованим, в силу чого апеляція позивачів про його скасування не може бути задоволена.

Що ж до недостягнутої суми витрат на ІТЗ розгляду справи з ОСОБА_2 у розмірі 90 грн. ( 120 -30 ), то суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити це питання у порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України, шляхом ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2», Кооперативу індивідуальних забудовників «Монтажник-2», Дочірнього підприємства «ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиара», третя особа - Українська міська рада про стягнення матеріальних та моральних збитків залишити без змін.

Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Монтажник-2», Кооперативу індивідуальних забудовників «Монтажник-2», Дочірнього підприємства «ЮТЕМ-ІНДУСТРІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тиара», третя особа - Українська міська рада про стягнення матеріальних та моральних збитків змінити.

Зменшити розмір судового збору на користь держави із ОСОБА_1 до розміру в 1 700 грн., із ОСОБА_2 -до 466,48 грн.

В решті додаткове рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.