АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 53 (IV) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді Турік В.П.

Суддів Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

При секретарі Алісовій Т.С.

За участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

Представника відповідача ОСОБА_4,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду міста ОСОБА_5 від 30 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним наказу про притягнення до матеріальної відповідальності та стягнення утримань із заробітної плати,

В с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ВАТ «ПівнГЗК»), правонаступником якого є ПАТ «ПівнГЗК», про визнання незаконним наказу про притягнення його до матеріальної відповідальності, стягненні 3181 грн.02 коп., посилаючись на те, що він, як машиніст локомотиву притягнений до матеріальної відповідальності неправомірно оскільки порушення посадової інструкції з охорони праці машиніста локомотива не допускав, виконував роботу за отриманим нарядом та відповідач не мав права покладати на нього матеріальну відповідальність без вини за компресор, який вийшов з ладу з причин нормального виробничого ризику. Крім того вважає наказ незаконним, оскільки відповідач порушив порядок накладення стягнення, не ознайомив його з наказом, не відібрав пояснення, наклав стягнення без згоди профспілкового органу Вільної профспілки залізничників ВАТ «ПівнГЗК», оскільки він є головою зазначеної профспілки.

В уточнених позовних вимогах просив наказ № 629 від 03.04.2009 року визнати незаконним та стягнути з відповідача 3181 грн.02 коп.

Рішенням Тернівського районного суду міста ОСОБА_5 від 30 листопада 2010 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ВАТ «ПівнГЗК» № 269 від 03.04.2009 року про притягнення до матеріальної відповідальності утримання із заробітної плати ОСОБА_2 в рахунок заподіяної шкоди його середньомісячного заробітку у розмірі 3238 грн.12 коп. шляхом утримання з заробітної плати щомісячно по двадцять відсотків заробітної плати.

Стягнуто з ВАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 3238 грн.12 коп. незаконно утриманої заробітної плати, також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір 59 грн.50 коп. і 37 грн. витрат на ІТЗ.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в позові. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права. При ухваленні рішення суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2, не повідомивши керівництво цеху на власний розсуд розпорядився не належним йому майном. Також судом не досліджувався факт самовільного встановлення заспокійливої колонки на електровоз (тяговий агрегат) госп. №71, та не було досліджено, чи порушена ОСОБА_2 технологічна дисципліна при встановленні заспокійливої колонки з манометром масляного насосу на мотор-компресорі МК-1.Судом не надано належної правової оцінки передачі у користування ОСОБА_2 для виконання трудових обов*язків локомотиву (тяговий агрегат) зав. №131, який має для ВАТ відповідну матеріальну цінність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача ВАТ «ПівнГЗК» за № 629 від 03.04.2009 року про притягнення позивача до матеріальної відповідальності- утримання з нього середнього місячного заробітку у розмірі 3238 грн.12 коп. є незаконним.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.10.1984 року між ВАТ «ПівнГЗК» і ОСОБА_2 було укладено трудовий договір, відповідно до якого ОСОБА_2 працює машиністом локомотива (тягового агрегату) на вивезенні гірничої маси з Ганнівського кар*єру ЗЦ №2 УЗТ.

Працюючи в робочу зміну з 20.00 год. 22 березня 2009 року до 08.00 год. 23.03.2009 року позивач ОСОБА_2 від начальника зміни ОСОБА_6 отримав наряд на технічне обслуговування, екіпіровку, ремонт локомотиву, виконання маневрової роботи та інше.

Після отримання наряду при огляді електровоза (тяговий агрегат) госп.№71 було виявлено відсутність заспокійливої колонки з манометром масляного насосу на мотор-компресорі МК-1.

Для усунення недоліків ОСОБА_2 вирішив встановити заспокійливу колонку, зняв її з іншого електровоза (тяговий агрегат) інвентарний № 3 та встановив її на електровоз (тяговий агрегат) госп.№71, що не заперечувалося позивачем ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді.

Під час виконання роботи за нарядом ОСОБА_2 почув сторонній стук в малому скосі електровоза (тяговий агрегат) госп.№71, де знаходиться мотор компресор МК-1 та вимкнув його.

У зв*язку з виходом із ладу мотор-компресора МК-1 електровоза (тяговий агрегат) госп.№71 була створена розпорядженням по управлінню залізничного транспорту комісія, яка розслідувала причини виходу з ладу мотор-компресора МК-1. Комісією було встановлено, що мотор-компресор МК-1 вийшов з ладу внаслідок допущення браку в роботі ОСОБА_2 при встановлені заспокійливої колонки зі штуцером масляного насосу (акт від 24.03.2009 року а.с.32-33).

На підставі рішення комісії наказом № 629 від 03.04.2009 року ОСОБА_2 було притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнуто з нього суму матеріальної шкоди, заподіяної ВАТ «ПівнГЗК» з його вини, у розмірі середнього місячного заробітку 3238,12 грн.

Відповідно до ч.1ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов*язків.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов*язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно п.п.1.2.1; 1.40 Інструкції з охорони праці № ІОТ 03.243-08 для машиніста локомотива (тягового агрегату) та помічника машиніста локомотива (тягового агрегату) управління залізничного транспорту передбачено, що машиніст локомотива повинен знати і виконувати вимоги безпеки, встановлені законодавством та іншими нормативно-правовими актами з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, а також дотримуватись обов*язків з охорони праці, передбачених колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що діє на комбінаті.

Згідно п.2.13.11.1 Керівництва по експлуатації та технічного обслуговування (агрегат тяговий змінного струму без автономного живлення) та наряду на виконання робіт ОСОБА_2 повинен був щоденно перевіряти рівень масла в картері та стан мотор-компресора зовнішнім оглядом, а також перевіряти під час роботи мотор-компресора вібрації, ненормальних шумів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом робочої зміни декілька разів зовнішнім оглядом перевірявся стан мотор-компресора МК-1, на якому ним було встановлено заспокійливу колонку.

Разом з тим, як вбачається із акту розслідування від 24.03.2009 року (а.с.32-33) обладнання вийшло з ладу з причини відсутності масла в картері мотор-компресора МК-1; утрата масла з картеру мотор-компресор МК-1 відбулася внаслідок слабого з*єднання заспокійливої колонки манометра зі штуцером масляного насоса; ушкоджені запасні частини не придатні для подальшого використання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що наказ від 03.04.2009 року за № 629 є законним та таким, що відповідає нормам діючого трудового законодавства.

Частиною1 ст.132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов*язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Аналогічні роз*яснення містить також і п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року за №14 « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками».

Із довідки бухгалтерії комбінату від 31.03.2009 року № 1796/9 середньомісячний заробіток ОСОБА_2 обчислений у порядку, передбаченому Постановою КМУ від 08.02.1995 р.№100, складає 3238,12 грн. Зазначену суму згідно наказу №629 від 03.04.2009 року і стягнуто із ОСОБА_2

Посилання позивача, що він не припустив жодного порушення посадової інструкції машиніста локомотива колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони протирічать встановленим обставинам справи.

Посилання ОСОБА_2, що не може бути покладена на нього матеріальна відповідальність, оскільки відповідач не зажадав від нього письмового пояснення та не повідомив його про видачу наказу спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями, наданими особисто ОСОБА_2 (а.с.37-40). Та із акту від 11.04.2009 року вбачається, що 11.04.2009 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_2 з наказом № 629 від 03.04.2009 року про притягнення його до матеріальної відповідальності ознайомлено, але від підпису він відмовився (а.с.46).

Посилання ОСОБА_2 стосовно того, що відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності без надання згоди профспілки, тоді як він є головою ВПЗ ВАТ «ПівнГЗК», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів в підтвердження цьому позивачем не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1,3 ч.1 ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (в теперішній час Публічне акціонерне товариство «ПівнГЗК») - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду міста ОСОБА_5 від 30 листопада 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, стягнення утримань із заробітної плати, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді