Справа № 22-ц-2834/11
Головуючий у І інстанції Тітов М.Б.
Провадження №
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі Ходаковській А.Б..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року та додаткове рішення Богуславського районного суду від 17 січня 2011 року у справі за заявою ОСОБА_3 зацікавлена особа управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі про встановлення факту батьківства , -

ВСТАНОВИЛА

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою в якій просила в судовому порядку встановити факту батьківства ОСОБА_4 відносно її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 31 травня 2010 року в с. Біївці Богуславського району Київської області, щодо сина заявниці ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який народився 01 липня 2002 року в с. Біївці Богуславського району Київської області.

Зобовязано внести зміни до актового запису № 4 від 23 грудня 2002 року зробленого виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області про народження ОСОБА_5, в частині прізвища дитини «Науменко», по батькові «Дмитрович», а у графі батько записати «Науменко Дмитро Олександрович»

Додатковим рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 січня 2011 року зобов'язано відділ РАЦС Богуславського районного управління юстиції Київської області виключити з актового запису №4 про народження ОСОБА_5, зробленого 23 грудня 2002 року виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області, відомості про батька ОСОБА_6.

На вказане рішення суду подана апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, неповне зясування обставин справи, не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити по вказаній справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсягу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися на розгляд вказаної справи, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах визначених вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, задовольняючи заяву ОСОБА_3 та встановлюючи факт батьківства ОСОБА_4 відносно неповнолітнього сина заявниці ОСОБА_5, який народився 01 липня 2002 року суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що факт перебування ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_4 з 01 січня 2002 року підтверджується довідкою Біївецької сільської ради №800 від 06 грудня 2010 року та показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 тому суд визнав заяву обґрунтованою та законною.

Однак погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Тому при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Частиною 2 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Судом установлено, що заявниця у справі ОСОБА_3 народила ОСОБА_5 01 липня 2002 року. При оформленні народження вказаної дитини батьком був записаний ОСОБА_6, із яким заявниця перебувала у зареєстрованому з 25 лютого 1989 року до 23 вересня 2003 року.

Постановляючи рішення у вказаній справі, суд першої інстанції мотивував його тим, що померлий ОСОБА_4 визнавав ОСОБА_5 як свого сина та проживав спільно із заявницею.

Одним із доказів, яким підтверджується доводи позивачки суд зазначив довідку видану Сільським головою с. Біївці, Богуславського району №800 від 06 грудня 2010 року.

При апеляційному розгляді вказаної справи Біївецький сільський голова ОСОБА_9, підтвердив факт видачі вказаної довідки однак просив її не брати до уваги, оскільки відомості в ній не відповідають дійсності. Зокрема свідок зазначив, що заявниця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали проживати спільно та вести господарство лише в грудні 2008 року, а до вказаного терміну він проживав та вів спільне господарство із апелянтом ОСОБА_2 в їх господарстві по вулиці Вербовій, 9 в с. Біївці. Вказана довідка була помилково видана для предявлення у відділ соціального забезпечення для нарахування соціальних виплат.

Аналогічні пояснення з приводу спільного проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_3 саме з грудня 2008 рокупр апеляційного розгляді справи дали свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_13 Не заперечувала вказаного факту і сама заявниця.

Так, відповідно до розяснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" із внесеними змінами суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України.

Згідно із ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Оскільки заявницею не надано допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що вона та померлий ОСОБА_4 до народження дитини, ОСОБА_5, жили спільно та вели спільне господарство, а також те, що померлий вважав себе батьком вказаної дитини тому вона не довела обставини на які посилалася як підставу поданої заяву.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_3 вимог .

Спільне проживання заявниці та померлого ОСОБА_4 з грудня 2008 року не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки на вказаний період дитина досягла 6 річного віку.

Враховуючи викладені вище обставини колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року та додаткове рішення Богуславського районного суду від 17 січня 2011 року та ухвалення у справі нового рішення суду про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити..

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 грудня 2010 року та додаткове рішення Богуславського районного суду від 17 січня 2011 року скасувати .

Ухвалити нове рішення у вказаній справі. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства .

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.А.Яворський

Судді Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_14