Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1693/10

19.01.2011 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Зємцова В.В.

при секретарі - Гетьманець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2009 року до Автозаводського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Зазначала, що рішенням Автозаводського районного суду М.Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2006 року було винесене рішення про розірвання шлюбу між відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та мною позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований 30 серпня 1997 року у відділі реєстрації громадянського стану ОСОБА_3 гвардійської районної ОСОБА_4Дніпропетровська, актовий запис № 385.

У даному шлюбі було народжено двоє дітей : дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_6, !ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Автозаводського районного суду М.Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2006 року було визначене місце проживання дітей з матірю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу угоди про поділ спільного майна не досягли тому звертається до суду з проханням вирішити це питання.

У 2000 році ОСОБА_2 була надана підприємством, на якому він працює 2 х-кімнатна квартира, про що свідчить рішення Кременчуцької міської Ради від 1.01.2000 року № 1332, за адресою: вулиця ОСОБА_7, б 138 кв. 78 , житловою площею 30,83 кв. м. на склад сімї - 3 особи (ОСОБА_2 ,ОСОБА_1- дружина, та ОСОБА_5- дочка). Ордер за № 198 на вселення у вищевказану квартиру йому було видано 24.07.2000 року.

Поросила визнати за нею право власності на 3/4 квартири, яка була набута у шлюбі.

Під час судового розгляду змінила позовні вимоги та просила визнати право власності на ? квартири за ОСОБА_1

Визнати право власності на ? квартири за дочкою ОСОБА_5

Визнати право власності на ? квартир за сином ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали просили його задовольнити.

Відповідач та представник відповідача проти позовних вимог заперечували. Просили застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач 24 березня 2005 року зверталася до суду з позовом про розподіл майна подружжя, але в 2006 році її позов був залишений без розгляду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності встановив наступне.

У 2000 році ОСОБА_2 була надана підприємством, на якому він працює 2 х-кімнатна квартира, про що свідчить рішення Кременчуцької міської Ради від 1.01.2000 року № 1332, за адресою: вулиця ОСОБА_7, б 138 кв. 78 , житловою площею 30,83 кв. м. на склад сімї - 3 особи (ОСОБА_2 ,ОСОБА_1- дружина, та ОСОБА_5- дочка). Ордер за № 198 на вселення у вищевказану квартиру йому було видано 24.07.2000 року.

29 березня 2001 року ОСОБА_2 згадана квартира була приватизована особисто та згідно свідоцтва належить йому на праві приватної власності.

24 березня 2005 року зверталася до суду з позовом про розподіл майна подружжя, але в 2006 році її позов був залишений без розгляду.

29 травня 2009 року позивач скористалася своїм правом на приватизацію державного житлового фонду та прийняла учать у приватизації квартир и 59 в буд. 18 по вул. Фабричнозаводській в м. Дніпропетровську.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов'язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Згідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст.256, 267 ЦК України, ст. ст. 14, 57 59, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня Його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :