Справа № 2010/2-398/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

01.02.2011

Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

та адвокатів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 3-тя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дергачівської районної в Харківській області ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні належною житловим будинком № 23 по в-ду Жовтневому в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області та вселити їх у зазначений будинок посилаючись на те, що вона з донькою являються власниками ? частини указаного вище будинку, по ? частині кожній. Відповідачі чинять перешкоди їм у користуванні даним будинком, не пускаючи їх там проживати.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, стверджуючи, що будинок має невелику площу, знаходиться в аварійному і не придатному для проживання стані, тому вселення позивачки з малолітньою дитиною не можливе.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та про обставини справи пояснила, як зазначено вище.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються власниками, по ? частині кожна, житлового будинку № 23 по в*їзду Жовтневому в сел. ОСОБА_8 згідно свідоцтв про право на спадщину від 28 жовтня 2008 року, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою, що підтверджено фотокопією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2009 року та не заперечувалося відповідачами (а.с. 20,22).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Частинами першими статей 316 і 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, при цьому, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В даний час позивач позбавлена можливості користуватися належною їй з донькою часткою, оскільки відповідачі чинять їй у цьому перешкоди.

Суд визнає безпідставними посилання відповідачів на неможливість проживання в будинку у зв*язку з його аварійним станом, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, виходячи із змісту вказаних норм Закону, позивачі мають право проживати у спірному будинку, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку відмова відповідачів на вселення у будинок позивачки з дитиною порушує право власності позивачів та їх житлові права.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню в повному обсязі, а порушене право позивачів на проживання у належному їм на праві приватної спільної часткової власності будинку підлягає захисту шляхом вселення у житловий будинок за зазначеною вище адресою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214-214, 218 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 41, 47 Конституції України, ст.. 9, 150 ЖК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні житловим будинком № 23 по в-ду Жовтневому в сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області та вселити в указаний будинок ОСОБА_4 разом з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко