Справа № 2-41/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2011 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі при секретарі Сивоконь А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що йому належить господарство, розташоване по вул. Центральна, 46 с. Підопригори Лебединського району. Поруч з його садибою мешкає відповідач в будинку під № 48. Згідно технічних документів за будівлею сараю, розташованого в господарстві позивача, мається земельна ділянка довжиною 9 м. та шириною 1 м., яка свого часу була відділена від господарства № 48 огорожею. Вказану земельну ділянку позивач використовував у власних господарських потребах. Разом з цим ОСОБА_2, придбавши садибу, прибрав дану огорожу, чим зменшив територію господарства. Таким чином, відповідач чинить позивачеві перешкоди у користуванні територією належного йому господарства. З метою вирішення даного спору позивач звертався до Підопригорівської сільської ради Лебединського району, але дані заходи позитивних результатів не принесли. Тому він звернувся до суду та просить захистити його право приватної власності, усунувши перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме зобовязати відповідача перенести огорожу на 1 м. від його сараю, відновивши становище, яке існувало раніше.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказавши, що після звернення до Підопригорівської сільської ради було складено акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки та приймання-передачі йому межових знаків на зберігання. Акт був підписаний всіма учасниками даної дії, але сам ОСОБА_2 від підпису відмовився.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, повідомивши, що коли він придбав господарство по вул. Центральна, 48 с. Підопригори, огорожа між даним господарством вздовж сараю, розташованого в господарстві ОСОБА_1 була відсутня. При цьому, встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки, що мало місце 06.10.2010 року проводилося без його участі, оскільки про дану подію він повідомлений належним чином не був.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що у 2010 році позивач звертався до Підопригорівської сільської ради з приводу врегулювання спору з відповідачем щодо межі. 16.08.2010 року комісія сільської ради вивчала дане питання і прийняла рішення: рекомендувати ОСОБА_1 звернутися до організації, яка виготовляла акт на земельну ділянку, щоб встановити межі, так як виявилося, що межові знаки між даними господарствами в натурі не виносилися. Особисто він не памятає, хоча і живе тривалий час в с. Подопригори, наявність огорожі вздовж будівлі сараю, який належить ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що вона приймала участь в роботі комісії щодо розгляду заяви позивача з приводу спору між ним та ОСОБА_2 Крім цього, вона була присутня 06.10.2010 року під час встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки по вул. Центральна, 46 с. Підопригори Лебединського району, належної ОСОБА_1 ОСОБА_5 було повідомлено про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мається спір щодо межі їх господарств, а тому при встановлення межових знаків необхідна присутність обох сторін, але ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_2 не потрібен. Під час даної події було забито лише один кілочок між господарствами з боку улиці.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що коли вони з чоловіком придбали господарство в с. Подопригри по вул Центральна 48, то огорожі вздовж сараю ОСОБА_1 не було. Вона знає про те, що приїжджала уповноважена особа з м. Лебедин та була створена комісія для узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_1, але під час роботи даної комісії вони не запрошувалися.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що у 2003 році він виходив на місце проживання позивача по питанню погодження меж його земельної ділянки, але межі не узгоджувалися і межові знаки в натурі не виносилися, а записи в акті від 26.11.2003 року про погодження та закріплення меж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 не відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він 06.10.2010 року по заяві ОСОБА_1 виїжджав у с. Підопригори для встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки, належної позивачеві. На місці він зробив привязку та вказав позивачеві де повинна проходити межа, відмітивши це на огорожі. Межові знаки в дійсності не встановлювалися. Хоча він особисто і виїжджав на місце, але в акті про погодження меж земельної ділянки виконавцем робіт вказано іншу особу. При даних подіях ОСОБА_2 був відсутній, також не було і сільського голови, хоча він і зазначений в акті.

Вислухавши позивача, відповідача, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з земельними правовідносинами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково, так як в судовому засіданні було встановлено наступне.

На підставі договору купівлі-продажу (а.с. 6) позивач являється власником садиби, розташованої по вул. Центральна, 46 с. Підопригори Лебединського району, що також стверджується довідкою (а.с. 9). Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1579 га, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,8031 га за тією ж адресою також перебувають у власності ОСОБА_1, що вбачається з державних актів на право на земельну ділянку (а.с. 12, 13).

Господарство, розташоване по вул. Центральна, 48 с. Підопригори Лебединського району на даний час перебуває у фактичному володінні ОСОБА_2

Таким чином сторони являються сусідами, земельні ділянки яких є суміжними.

Після того як відповідач придбав земельну ділянку під № 48 по вул. Центральна с. Підопригори між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу межі земельних ділянок, а саме ОСОБА_1 вважає, що відповідач зменшив територію його земельної ділянки, прибравши огорожу довжиною 9 м., яка розділяла їх господарства і яка була розташована вздовж його сараю, прибудувавши впоперек межі огорожу зі сторони городу та вулиці. Таким чином позивач позбавлений можливості використовувати земельну ділянку довжиною 9 м. та шириною 1 м. за своїм сараєм для власних господарських потреб.

З метою вирішення даного спору ОСОБА_1 звернувся до Підопригорівської сільської ради з відповідною завою, яка була предметом розгляду на засіданні постійної комісії з питань планування, місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного та культурного розвитку села, земельної реформи та охорони навколишнього середовища сільської ради (а.с. 33). На засіданні прийнято рішення: рекомендувати ОСОБА_1 звернутися до організації, яка виготовляла акт на земельну ділянку, щоб встановити межові знаки.

06.10.2010 року з участю ОСОБА_5, в присутності ОСОБА_1, землевпорядника Підопригорівської сільської ради ОСОБА_4 було складено акт про встановлення та закріплення в натурі меж земельної ділянки під № 46 по вул. Центральна с. Підопригори та прийомки-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_1 (а.с. 10).

З показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено, що під час подій, які мали місце 06.10.2010 року, фактично межі земельної ділянки ОСОБА_1 погоджені не були, оскільки, знаючи про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу межі їх земельних ділянок, комісія не забезпечила участь ОСОБА_2 як суміжного землекористувача. Крім цього, межові знаки фактично не встановлювалися і не видавалися на зберігання. Не всі особи, зазначені в акті від 06.10.2010 року, які входили до складу комісії, брали участь у даних подіях, а саме свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що Підопригорівський сільський голова ОСОБА_3 взагалі був відсутній, а землевпорядник Підопригорівської сільської ради ОСОБА_4 була присутня не тривалий час. В акті було вказано, що його виготовив ОСОБА_8, а не ОСОБА_5, який фактично був присутній.

За таких обставин вести розмову про чітко визначені межі земельної ділянки під № 46 по вул. Центральна с. Підопригори неможливо, так як судом встановлено, що дане питання в установленому законом порядку з дотриманням прав усіх суміжних землевласників (землекористувачів) не урегульовано.

Суд також не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що належне йому господарство та господарство, де на даний час проживає відповідач, були відділені огорожею, так як ОСОБА_1 належних доказів в цій частині суду не надав, а свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 В судовому засіданні показали, що вказана огорожа була відсутня.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_2 без належного на те дозволу з боку огороду збудував огорожу між будівлею сараю під літ. «Б», розташованою в своєму господарстві та будівлею кухні під літ. «В»в господарстві, яке належить ОСОБА_1,що вбачається з технічного паспорту (а.с. 40, 41), а також збудував частину огорожі, зєднавши з боку вулиці свою огорожу з огорожею позивача.

Згідно вимоги ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу. Якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно вимоги ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд вважає, що дії ОСОБА_2 щодо встановлення частини огорожі з боку городу, яка є самочинною, порушують права власника суміжної земельної ділянки - ОСОБА_1, а тому вона підлягає знесенню.

Крім цього, дана огорожа підлягає знесенню внаслідок того, що межі земельних ділянок між господарствами № 48 та № 46 по вул. Центральна с. Підопригори в дійсності не встановлені та не закріплення в натурі, а тому ОСОБА_2 межа визначена самостійно, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

В частині прибудованої огорожі між господарствами № 48 та № 46 по вул. Центральна с. Підопригори з боку вулиці порушень чинного законодавства не виявлено, так як в судовому засіданні встановлено, що дана огорожа існувала і раніше, що стверджується планом земельної ділянки (а.с. 20) і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Тому суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 57, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 373, 376 ЦК України, ст. ст. 78, 90, 91, 152, 158, 160 ЗК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 прибрати огорожу деревяну, збудовану з боку городу між будівлею сараю під літ. «Б»в господарстві № 48 по вул. Центральна с. Підопригори Лебединського району Сумської області та будівлею кухні під літ. «В»в господарстві № 46 по вул. Центральна с. Підопригори Лебединського району Сумської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.