Справа №: 2-498/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2011 року м.Андрушівка

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої - судді Чуб І. А.

при секретарі - Баскаковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадковий житловий будинок, суд,-

встановив:

позивач звернулася з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого Андрушівською державною нотаріальною конторою її покійній дочці ОСОБА_5 на житловий будинок № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-І, Андрушівського району, який є спадщиною за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 01.07.2004 року. Вважала, що дочка могла отримати свідоцтво лише на ј жилого будинку, оскільки той був спільною сумісною власністю подружжя, і вона, проживаючи постійно зі спадкодавцем на час його смерті, прийняла спадщину. Тому спадкова половина будинку повинна бути поділена на двох спадкоємців, що прийняли спадщину.

Після скасування апеляційним судом Житомирської області рішення Андрушівського районного суду від 10.08.2006 року, яким було встановлено факт прийняття спадщини дочкою, на підставі чого та отримала оспорюване свідоцтво, тому позивач збільшила позовні вимоги і просила визнати свідоцтво про право на спадщину, видане Андрушівською державною нотаріальною конторою 16.01.2007 року, недійсним повністю і визнати за нею право власності на весь будинок № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-І. Оскільки в процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_3 15.06.2010 року отримав у 15-й київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після своєї матері ОСОБА_5, згідно якого він успадкував ѕ спірного житлового будинку, позивач заявила додаткові позовні вимоги: просила визнати недійсним це свідоцтво, тому що спадкодавець не набула права власності на жилий будинок, з приводу якого заявлено спір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав, просила їх задовольнити. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника.

Від відповідачів надійшли заяви, в яких вони просять справу розглянути у їх відсутність, зазначивши, що позов не визнають. Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_6, який прийняв спадщину була його дочка ОСОБА_5, котра отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок. Позивач ОСОБА_1 в спадщину після смерті чоловіка не вступила та належним чином не оформила. Крім того, минув строк позовної давності звернення до суду, оскільки свідоцтво було видано 17.01.2007 року і позивач знала про його наявність. ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 і отримав свідоцтво про право на спадщину на ѕ житлового будинку № 13 по вул. Гагаріна в с.Бровки-І. Вважав, що підстав для визнання свідоцтв недійсними немає. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 взагалі відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь мого довірителя ОСОБА_3.

Перевіривши обставини справи доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що 01.07.2004 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Позивач - дружина померлого та спадкоємець за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем та була зареєстрована у спадковому будинку на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Бровківської сільської ради (а. с. 9). Як видно із копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6, спадщину після нього прийняла його дочка ОСОБА_5 на підставі рішення Андрушівського районного суду від 10.08.2006 року про встановлення факту прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_6. Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 13 по вул. Гагаріна в с.Бровки-І (а.с. 108-127). Рішення Андрушівського районного суду від 10.08.2006 року, на підставі якого ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6, було скасовано ухвалою апеляційного суду Житомирськї області від 15.07.2010 року та провадження в справі закрито (а.с. 138-139). Отже ОСОБА_5 спадщину після смерті батька не прийняла і єдиним його законним спадкоємцем, що прийняв спадщину, є позивач, хоч в довідці Бровківської сільради (а.с. 116) не вказано, що вона проживала зі спадкодавцем. 15.06.2010 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ѕ жилого будинку № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-І, видане 15-ю київською держнотконторою, як на спадщину після смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 144). Так як ОСОБА_5 спадщину після смерті батька не прийняла, то вказаний житловий будинок не може входити до спадкового майна ОСОБА_5. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Андрушівською держнотконторою 17.01.2007 року на ім`я ОСОБА_5 та 15-ю київською держнотконторою 15.06.2010 року на ім`я ОСОБА_3, мають бути визнані недійсними.

Свідок ОСОБА_7, яка допитувалася в судовому засіданні з приводу видачі різних за змістом довідок ( а.с. 9 та а.с.116) пояснила, що довідку для нотаріуса вона видала на прохання ОСОБА_5 і за її ж вказівкою написала, що в будинку був зареєтрований лише батько.

Заява представника відповідача, що позивач пропустила строк позовної давності, не заслуговує на увагу, оскільки згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушене право. У позовній заяві позивач зазначила, про те що власником усього будинку стала її дочка, вона дізналася від онука в січні 2010 року. Про те, що позивач не могла знати раніше про отримання дочкою правовстановлюючого документа, свідчить договір страхування на ім`я позивача (а.с.91-92) та оглянуті в судовому засіданні документи про сплату нею комунальних платежів.

З показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що він як спадкоємець за законом і за заповітом не претендував на спадщину, що відкрилася після смерті батька, оскільки вважав, що будинок належить матері. Про те, що сестра оформила спадщину тільки на себе дізнався від матері в січні 2010 року, якій про це на різдвяні свята 2010 року сказав один із синів сестри ОСОБА_5.

Щодо позовних вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок № 13 по вул. Гагаріна в с. Бровки-І, як на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6, то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивач не позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ на будинок в позасудовому порядку.

Вислухавши представників позивача та відповідача ОСОБА_3, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 1261, 1268 ч.3, 1301 ЦК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, видане Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області 16 січня 2007 року на ім`я ОСОБА_5, зареєстроване у спадковому реєстрі за № 54.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, видане П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою 15 червня 2010 року на ім`я ОСОБА_3 на 3/4 жилого будинку № 13 по вул. Гагаріна в с. Брівки-І, зареєстроване у спадковому реєстрі за № 10-826.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_9