Справа № 22-ц-1488/11 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Категорія 36 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.,

при секретарі: Калиновському Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що 09 вересня 2008 року помер її чоловік, після чого відкрилась спадщина на належний на праві власності померлого житловий будинок № 30 по вул. Ковпака в с. Шевченкове Броварського району Київської області.

Просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено що спадкодавець ОСОБА_5В,, який помер 09 вересня 2008 року, є батьком ОСОБА_2. Проживав спадкодавець у будинку будинок № 30 по вул. Ковпака в с. Шевченкове Броварського району Київської області, який належав йому на праві власності.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що позивачкою не доведено, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, що відповідач ухилялись від надання йому допомоги і правових підстав для задоволення позову не встановлено.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст. 1224 ЦПК України рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Також треба встановити, що спадкодавець потребував допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб та чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Судом першої інстанції не встановлено вищезазначених обставин, які б могли бути підставами для усунення відповідача від спадкування, а тому суд правильно відмовив в задоволенні вимог про усунення ОСОБА_2 від спадкування.

Як роз'яснив Пленум Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 постанови №7 "Про практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка не надала суду доказів тим обставинам, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, оскільки така обставина не була встановлена судом. Крім того, позивачка не надала суду доказів тим обставинам, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, в зв'язку з чим вона доглядала за ним є необґрунтованими і спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до п.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст. 308,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: