АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 41 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 45», Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 45», про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою № 10 у будинку № 78 по вул. О. Брозовського у м. Кривому Розі, посилаючись на їх непроживання в квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Просила також зняти відповідачів з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

У березні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення в квартиру, посилаючись на те, що ОСОБА_2 чинить їм перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, вселено цих осіб у вказану квартиру.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення заявленого нею позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неврахування судом доведеності факту не проживання відповідачів у спірній квартири без поважних причин понад шість місяців та ненадання ними доказів в підтвердження поважності такого не проживання. Крім того, вважає, що відсутні підстави для задоволення поданого ними позову, оскільки перешкод у користуванні квартирою відповідачам вона не створювала, в свою чергу останні раніше не ставили питання про їх вселення в добровільному або в судовому порядку. Не звернув уваги суд й на те, що відповідачі не виконують обовязків з утримання житла.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 згідно ордеру була надана в користування ОСОБА_6 та його сімї як службова.

09.11.2004 року вказана квартира виведена зі складу службових.

Станом на теперішній час в квартирі зареєстровані сторони по справі.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з відсутності відповідачів в спірній квартирі понад 6 місяців з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Стаття 72 ЖК України надає право суду визнати таких осіб втратившими право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності їх понад встановлений строк.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови Пленуму «Про деякі питання, що виникли практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 8 від 11.10.1995 року зі змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. І тільки у разі відсутності наймача або члена його сімї понад встановлений строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Як вбачається з позовної заяви, предметом вимог ОСОБА_2 є визнання наймача ОСОБА_3 та члена його сімї сина ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 10 у будинку № 78 по вул. О. Брозовського у м. Кривому Розі у звязку з їх відсутністю в квартирі без поважних причин понад шість місяців (а.с. 4).

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, в порушення вказаних норм закону позивачем ОСОБА_2 не доведено, що відповідачі не проживали в спірній квартирі без поважних на те причин понад шість місяців.

Крім того, звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд захистити порушене ОСОБА_2 їх право на користування спірною квартирою шляхом усунення перешкод, які їм чинить остання та вселення їх в квартиру, посилаючись на наявність неприязних стосунків. (а.с. 44-46).

Факт неприязності стосунків між сторонами встановлений рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31.01.2008 року, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, є преюдиціальним, тобто таким, що не потребує доказування. Цим рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а.с. 54-55).

Не заперечувався цей факт і ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, крім того, позивач зазначила, що нею в 2009 році були замінені замки на вхідних дверях квартири.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 214 ЦПК України, вірно визначив характер спірних правовідносин та норму, яка підлягає застосуванню до їх врегулювання, перевіривши з якого часу не мешкають відповідачі у спірній квартирі та поважність причин їх не проживання, дійшов правильного висновку про те, що відповідачі не мешкають в квартирі з поважних причин й інтерес до житла не втратили, в той час як їх право на користування квартирою порушується позивачем й звязку з цим підлягає захисту.

Доводи ж апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 щодо доведеності нею факту не проживання відповідачів понад, встановлений ч.1 ст. 71 ЖК України строк, ґрунтуються тільки на припущеннях.

Посилання ж позивача на невиконання відповідачами своїх обовязків зі сплати житлово-комунальних послуг не є підставою для задоволення позову про визнання їх такими, що втратили право користування спірною квартирою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: