АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 46 ( 1 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

«25» січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бондарі Ю.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна, нажитого під час проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна в обґрунтування якого зазначив, що з червня 2008 року по 29 липня 2009 року з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних відносинах і проживали в її АДРЕСА_1. За час спільного проживання за спільні кошти ними були придбані меблі, побутова техніка, відремонтована квартира, всього на загальну суму 19135грн.

Оскільки спільні стосунки припинені і ОСОБА_3 добровільно поділити нажите спільне майно не бажає, просив суд розділити між ним і відповідачкою майно, визнавши за ним право власності на Ѕ його частину на загальну суму 9567грн., залишити належну йому частку у власності ОСОБА_3, стягнувши з неї вартість Ѕ частини в сумі 9567грн. та стягнути понесені ним по справі судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, оскільки ухвалене рішення не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Зокрема, позивач вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_3 уклала договір позики до початку спільного проживання однією сімєю з ним і нею не доведено факт укладання договору позики; не звернув уваги, що спірне майно було придбане на протязі спільного проживання з відповідачкою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 надано докази придбання спірного майна за час їх з позивачем спільного проживання за власні кошти і натомість позивачем не надано доказів щодо підтвердження придбання спірного майна.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції й вважає, його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з червня 2008 року по 29 липня 2009 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_2. 10 червня 2008 року відповідач ОСОБА_3, для проведення ремонтних робіт у своїй квартирі, уклала із ОСОБА_6 договір позики на суму 23500грн. і строком повернення 11 червня 2011 року (а.с. 24). Під час спільного проживання сторонами було придбане спільне майно на загальну суму 19135грн., на яке, як вважає позивач, він має право на Ѕ частину.

Згідно з положеннями ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, яке не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК.

А відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд першої інстанції оцінивши надані сторонами докази, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, зробив правильний висновок про особисте право ОСОБА_3 на спірне майно придбане за кошти, які належали їй особисто і зазначене майно поділу між сторонами по справі не підлягає.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_3, до початку спільного проживання з позивачем ОСОБА_1, уклала із ОСОБА_6 договір позики на суму 23500грн. для проведення ремонтних робіт у її квартирі (а.с. 24, 25), а тому доводи ОСОБА_1 про те, що суд помилково прийшов до висновку щодо укладення договору позики до початку спільного проживання однією сімєю з ним і нею не доведено факт укладання договору позики спростовуються матеріалами справи договором позики і розпискою про отримання грошових коштів, які датовані і підписані відповідачкою 10.06.2008р.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правові відносини, що виникли між сторонами і обґрунтовано повністю відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача про те, що спірне майно придбавалося ними на протязі всього періоду спільного проживання, належним чином не підтверджені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: