Справа № 2-923/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Матірна Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів банківських послуг , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2010 року звернувся в суд із позовом , яким просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (розрахунковий рахунок № 8304 в АКІБ, солідарно, з ОСОБА_1,14.01.1972року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце народження: смт.Компаніївка Кіровоградської області, та ОСОБА_2, 13.09.1977року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце народження: с. Новоанікеєво Маловисківського району Кіровоградської області 35058 доларів США 49 центів, що за курсом НБУ, станом на 05.08.2010р. становить 277 023 гривні 80 копійки, у тому числі: за кредитним договором № 0 від 21.02.2008р.: за кредитом - 33 193 долари США 95 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 261 936 грн. 78 коп.; по процентами за користування кредитом 1 853 доларів США 03 центи, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 14 622 грн. 45 коп.; нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 3 долари США 18 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 25 грн. 09 коп., нарахована пеня за несвоєчасне погашення процентів 8 доларів США 33 центи, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 65 грн. 73 коп. За кредитним договором № 0 від 21.02.2008р. :за кредитом -363 грн. 00 коп.; процентами за користування кредитом 10 грн. 75 коп.; та стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з відповідачів витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

13.12.2010 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог за кредитним договором № 0 від 21.02.2008 року , в зв»язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів - 285 949 грн. 79 коп. заборгованості станом на 08.12.2010 року , а позов в частині вимог щодо стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором № 0 від 21.02.2008р. : за кредитом -363 грн. 00 коп.; процентами за користування кредитом 10 грн. 75 коп. просив залишити без розгляду ( а.с. 107-108).

Згідно ухвали суду від 12.05.2011 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 0 від 21.02.2008р. : за кредитом -363 грн. 00 коп.; процентами за користування кредитом 10 грн. 75 коп. , залишено без розгляду.

В суді представник позивача вимоги згідно поданої заяви від 13.12.2010 року підтримав, просив задовольнити, на їх обґрунтування послався на обставини, викладені у позові .

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, подала 02.02.2011 року зустрічний, який був об»єднаний в одне провадження згідно ухвали суду від 02.02.2011 року ( а.с. 154) та яким просила визнати кредитний договір №0 від 21.02.2008 року удаваним та укладеним в національній валюті України- гривні з сумою кредиту 176 750 грн.; визнати кредитний договір , іпотечний договір від 22.02.2008 року та договір поруки №181737 від 21.02.2008 року недійсними . При цьому посилалась на те, що банком було їй видано кредит не в доларах США , а в гривні , що суперечить умовах кредитного договору; банком порушено валютне законодавство та Закон «Про захист прав споживачів»; зміст кредитного договору не відповідає вимогам закону, а тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення і виконання за таким договором припиняється з дня набрання рішення суду законної сили.

Представник банку зустрічний позов не визнав, зазначив, що він є безпідставним та взагалі надуманим.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належним чином ( а.с. 187 ), заяв чи будь-яких заперечень до суду не подавала.

Заслухавши пояснення представника банку, відповідача ОСОБА_1, як по первісному позову, так і по зустрічному, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню , а зустрічний відмові , з наступних підстав.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства», змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого по всіх правах та зобов'язаннях виступає Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 21 лютого 2008 року було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 та додаткова угода до нього.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті долар США (USD) в сумі 35000,00 (Тридцять п'ять тисяч доларів США 00 цент.), що дорівнює еквіваленту 176750,00 (Сто сімдесят шість тисяч сімсот пятдесят грн.00 коп.) гривень. Зазначене підтверджено заявою на видачу готівки №6 від 21.02.2008 року ( а.с. 191) та розрахунком.

Позичальник, відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору №0 взяв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в Графіку погашення кредиту - Додаток №1 до Кредитного договору , але в будь-якому випадку не пізніше 21 лютого 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту вказаний банком достроково, відповідно до умов розділу 6 Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору №0 встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, кредитна ставка встановлюється у розмірі 12,40 % річних. В подальшому банк наділено правом щомісячно переглядати розмір встановленої процентної ставки

В зв'язку з встановленою неможливістю позичальника дотримуватися вимог Графіку погашення кредиту з посиланням на тимчасові фінансові складнощі, позичальнику було оформлено реструктуризацію заборгованості, а саме змінено графік погашення кредиту. 03 квітня 2009 року між Банком та позичальником було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору №0 від 21.02.2008року «Щодо зміни графіка повернення кредиту». Згідно із п. 3.4.1. кредитного договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені у Договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором.

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, боржник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення , включаючи день погашення заборгованості.

Відповідно до розділу 2 кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором було укладено : іпотечний договір №1832 від 22.02.2008р., відповідно до якого позичальник передав в заставу наступне нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру №79, загальною площею 44,92 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Волкова, 28, к.4, в м. Кіровограді та є власністю ОСОБА_1; договір поруки №181737 від 21.02.2008року з ОСОБА_2.

Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань, що виникли з Кредитного договору №0 від 21.02.2008 р. укладеного між кредитором та позичальником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 1.3 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно із п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно ст.ст.553, 554 ЦК України, п.п.1.3., 1.4, 1.5 договору поруки, поручитель відповідає перед Банком за порушення зобов'язання позичальником, у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі: за повернення основної суми боргу, відсотків за використання кредитних,коштів, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші ,тощо), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов 'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути повернутий позичальником банку у визначеному у кредитному договорі порядку та у встановлений строк, з відповідною сплатою за його користування.

Проте, позичальник ОСОБА_1 після наданої реструктуризації систематично не виконує свої зобов'язання та порушує умови кредитного договору щодо щомісячного погашення заборгованості по кредиту та щомісячної сплати нарахованих процентів, чим допускає прострочення повернення чергових частин кредиту протягом тривалого часу.

Відповідно до ст.ст. 1048, 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики. Згідно пункту 6.1.2. Кредитного договору у випадку порушення позичальником умов договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та плати за кредит у порядку встановленому розділом 6. Відповідно до розділу 6 кредитного договору банк направляє на адресу позичальника вимогу про усунення позичальником порушень умов кредитного договору з повідомленням про вручення. У разі не усунення таких порушень термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати отримання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) - протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення повідомлення (вимоги).

В зв'язку з тим, що позичальник та поручитель, не виконують належним чином свої обов'язки щодо своєчасного та повного погашення кредиту та плати за кредит, банк направив позичальнику та поручителю листи з вимогою дострокового повернення кредиту у разі непогашення прострочених сум заборгованості за № 139/3 -31-12-681 від 22.04.2010р. та 139/3 -31-12-681 від 22.04.2010р. Відповідачі отримали листи 26.04.2010р., що підтверджується повідомленнями про вручення. Копії листів та почтові повідомлення як доказ надаються. Однак прострочена заборгованість не була погашена.

Тому, відповідно до умов розділу 6 Кредитного договору строк виконання зобов'язань за Кредитним договором достроково настав 27.05.2010р., на 32 календарний день з моменту отримання вимоги.

Таким чином, згідно з п.6.1.2 термін дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів для позичальника вважається таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 Договору, а кредит і плата за кредит обов'язковими до повернення і сплати позивачу в повному обсязі.

Загальна заборгованість відповідачів по Кредитному договору станом на 08.12.2010 року становить 35 959 доларів США 48 центів, що за курсом НБУ, станом на 08.12.2010року становить 285 949 гривні 79 копійки, у тому числі:за кредитом - 33 193 долари США 95 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 263 958 грн. 29 коп.;

по процентам за користування кредитом 2633 долари США 55 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 20 941 грн.99 коп.;нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 42долари США 70 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 339грн. 56 коп.; нарахована пеня за несвоєчасне погашення процентів 89 доларів США 28 центи , що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно709 грн. 95 коп.( розрахунок надається).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення із відповідачів заборгованості за договором кредиту є правомірними та мають бути задоволені в повному обсязі.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істоти або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких з заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Утім, усі умови - істоти звичайні і випадкові після укладення договору стають однаково обов'язковими для сторін і у сукупності утворюють зміст договору.

Відповідно до умов кредитування кредитного договору кредит відповідачу ОСОБА_1 надавався в іноземній валюті. Тому посилання відповідача на те, що банком було їй видано кредит не в доларах США , а в гривні , що суперечить умовах кредитного договору є безпідставними, оскільки сторона позивача подала до суду заяву на видачу готівки , які і отримала відповідач в іноземній валюті , еквівалент якої становив 176750,00 грн.

Згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. За таких обставин підстав вважати, що передбачені кредиті договорами умови суперечать чинному законодавству України немає.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що банк немає права здійснювати кредитні операції в іноземній валюті є не обґрунтованим та таким, що не відповідають дійсності виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 47,49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-111, які визначають, що операції банків розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний риз як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Стаття 2 вищезазначеного закону визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Чинне законодавство України чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Щодо вимог про наявність генеральної ліцензії для здійснення операцій з надання кредиту в іноземній валюті, суд вважає, що вони необгрунтовані.

Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-111 банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Відповідно до ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (надалі Декрету) генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Тобто, операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями.

АКІБ«УкрСиббанк» має банківську ліцензію № 75 від 28 жовтня 1991 року, зареєстровану НБУ на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п. 5-11 ч.2 с.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року та дозвіл на право здійснення операцій визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною 4 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року згідно з додатком до цього дозволу, яким передбачено право банку на здійснення операцій з валютними цінностями , в тому числі на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Правова позиція відповідача щодо необхідності отримання банком індивідуальної ліцензії для здійснення операції з надання і одержання кредиту в іноземній валюті та для здійснення операцій на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України згідно з вимогами п «г» ч.4 ст.5 Декрету також не знайшла свого підтвердження. Згідно ст.5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Пунктом «в» ч.1 с.5 Декрету передбачає вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на даний час законодавством не встановлено терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерії їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування.

Відповідно до п.1.4 Положення НБУ №483 від 14.10.2004 року використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) - використання будь-яких зобов'язань або оплати товарів, що придбаваються.

Пунктом 1.5 вищезазначеного Положення визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Виходячи з викладеного, надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплати процентів за цим кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії.

За таких обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 по зустрічному позову є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з кожного з відповідачів судові витрати позивача, понесені у звязку з розглядом справи . На користь банку підлягає до стягнення з кожного з відповідачів по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Судові витрати по зустрічному позову вважати по фактично понесеним .

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.

Стягнути , солідарно , із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк - 285 949 грн. 79 коп. заборгованості за договором кредиту №0 від 21.02.2008 року.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк по 850 грн. з кожного , судового збору та по 60 грн. з кожного, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа на стороні позивача , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання кредитного договору №0 від 21.02.2008 року удаваним та укладеним в національній валюті України-гривні з сумою кредиту 176 750 грн.; визнання кредитного договору недійсним; визнання іпотечного договору від 22.02.2008 року та договору поруки №181737 від 21.02.2008 року недійсним - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3