Справа № 22-ц-5806/11 Головуючий у 1 інстанції: Копняк С.М.
Категорія: 42 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Крайник Н. П.

Суддів: Каблака П. І., Кота І. Н.

при секретарі: Колодці М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи: Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовківського РВ ГУ МВСУ у Львівській області про виселення з будинку і зобов'язання зняти з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на проживання в будинку, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено. Виселено ОСОБА_2 з житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1 та знято з реєстраці в такому. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на проживання в будинку відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що він приймав участь у покращенні і збережені будинку, яке отримали позивачі в спадок та в якому він зареєстрований і проживає. Суд не врахував, що підстави та порядок виселення наймача з житлового приміщення з ініціативи власника регулюється спеціальними нормами, а не нормами цивільного права. Тим самим, судом першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно не застосовано положення ст. 168 ЖК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім"ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім"ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1.21.08.2001 р.

Відповідно до угоди про виділення ідеальних часток в будинковолодінні позивачка ОСОБА_4 є власником приміщень загальною площею 105,5 кв.м, що становить 3/4 ідеальні

частини будинку, а позивачка ОСОБА_3 - 35,3 кв.м., що становить 1/4 ідеальну частину будинку. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 вересня 2010 року шлюб між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Відмовляючи в задоволенні позов, районний суд виходив з того, що реєстрація реального поділу будинку між співвласниками не проведена та не визначено, які реальні частки в будинку належать кожному із співвласників, відповідач не має підстав для проживання в будинку, оскільки на даний час не є членом сім"ї співвласників.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна з наступних мотивів.

Встановлено, що позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.1978 року.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 21 серпня 2009 р. (а.с.7) між співвласниками досягнуто згоди про реальний розподіл приміщень будинку відповідно до їх фактичного використання.

Відповідач є колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_3 В спірний будинок вселився у 1981 році після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з її згоди та згоди позивачки ОСОБА_4, а тому відповідно до положень ст. 64 ЖК України є колишнім членом сім"ї позивачки ОСОБА_3 та за ним відповідно до ст. 156 ЖК України зберігається право на проживання в жилому приміщенні і після розірвання шлюбу.

Крім того, розглядаючи спір, суд керувався нормами ЦК України щодо права власності та його захисту. При цьому суд не визначився з характером спірних правовідносин та не врахував, що спір виник з приводу користування житловим приміщенням, а відтак при вирішенні спору суду слід було керуватися нормами Житлового Кодексу України.

Оскільки позов було заявлено в порядку захисту права власності, правові підстави для його задоволення відсутні.

Тому, на думку колегії суддів, рішення районного суду в частині задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_2 з будинку який знаходиться у АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації слід скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права на проживання в АДРЕСА_1 слід залишити без змін, оскільки колегією суддів встановлено, що позивач на законних підставах набув право на користування жилим приміщенням в спірному будинку, який належить на праві власності позивачам, оскільки у встановленому законом порядку та з їх згоди вселився в такий, тому відсутні підстави для визнання за ним права на користування жилим приміщенням в судовому порядку.

Керуючись ст. ст.309,316,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 серпня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення з будинку який знаходиться у АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: