Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-3249/11

11.11.2011 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Зємцова В.В.

при секретарі - Гетьманець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанкпро визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом, в якому зазначала, що 25 січня 2011 року отримала заочне рішення Автозаводського районного суду Полтавської області по справі № 2-646/2010 від 17 грудня 2010 року, яким було задоволено позов ПАТ Кредитпромбанкта стягнуто з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором № 07/05/08 Склв від 24.01.2008р. в сумі 320 693 (триста двадцять тисяч шістсот девяносто три)грн..66 коп., судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн. Вказане рішення оскаржено нею у встановленому законом порядку. Однак ознайомившись з кредитним договором № 07/05/08 Склв від 24.01.2008р., який буцімто укладався між нею та ПАТ Кредитпромбанкомта на підставі якого прийнято заочне рішення, вважає його недійсним, так як вказаний договір не відповідає вимогам закону, фактичним умовам кредитування, а головне цей договір між нею та ПАТ Кредитпромбанкніколи не укладався.

Оскільки кредитним договором не визначені термін дії договору, відсутній графік погашення кредиту, а вартість кредиту взагалі не виражена (не визначена) кредитним договором, то згідно ст. 638 ЦК України відсутні істотні умови договору, а тому кредитний договір № 07/05/08 Склв від 24.01.2008р., підлягає визнанню недійсним в цілому на підставі ст.6, ч.1-3, 5, 6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України.

Відповідач зобовязаний був надати їй, як споживачу, повну інформацію про свої послуги (кредит) ч.1 ст..6 Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідач проігнорував вимоги Національного банку України, визначений правилами, до кредитного договору взагалі не розроблений та не прикладений графік погашення кредиту. При цьому в п. 3.1. кредитного договору , який також не можна назвати графіком не міститься жодного із десяти пунктів, які Національним банком в постанові № 168 від 10.05.2007 р. встановлені як обовязкові.

В кредитному договорі № 07/05/08 Склв від 24.01.201 відсутні три, визначені законом, істотні умови договору: вартість кредиту; термін дії договору; графік погашення кредиту.

Крім того, кредитний договір № 07/05/08 Склв від 24.01.2008р. нею та відповідачем ніколи не укладався і, по вказаній причині правовідносини між нею та банком, що виникають саме із вказаного договору не існують, а тому, відповідно, і зобовязань, що виникають із неіснуючого договору, також не має.

Банком укладався з нею кредитний договір під тим же номером, але 24.01.2007 року, а також додаткова угода №1 від 01 липня 2008 року до кредитного договору № 07/05/08 Склв від 24.01.07 року. Якщо відповідач допустив помилку, то вона виправляється у встановленому законом та договором порядку.

Просила визнати недійсним кредитний договір № 07/05/08 Склв від 24.01.2008р., укладений між ПАТ Кредитпромоанкомта ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Вважав позов таким, що не підлягає задоволенню. Пояснив, що заочним рішенням Автозаводського районного суду від 17 грудня 2010 року позов ПАТ Кредитпромбанкпро стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2011 року зазначене рішення залишено без змін. В ухвалі апеляційного суду зазначено, що при виготовленні тексту договору , а потім і додаткової угоди 01 липня 2008 року, працівником банку було допущена технічну помилку в даті укладення договору ( записано 2007 рік при необхідності зазначити 2008 рік). Сама відповідачка не заперечувала, що кредитний договір і додаткова угода дійсно нею були підписані в 2008 році і вона отримала в 2008 році кошти за кредитною угодою 240 000 грн.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне.

24 січня 2008 року між ПАТ Кредит промбанкомі ОСОБА_1 було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 300 000 грн., з процентною ставкою 13,45% річних.

В забезпечення виконання даного договору була передана в іпотеку квартира 127,по вул. Леніна 32/29 в м. Кременчуці , згідно договору про іпотеку.

01 липня 2008 року була укладена додаткова угода між банком та відповідачкою, згідно, якої сторони виклали п.1.3 кредитного договору від 24.01.2008 року у наступній редакції процентна ставка за кредитами дорівнює 22,0 процентів річних.

Відповідачка ОСОБА_1 починаючи з 01.04.2009 року належним чином не виконувала свої обовязки по сплаті коштів, отриманих від банку та процентів за користування грошовими коштами.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду від 17 грудня 2010 року позов ПАТ Кредитпромбанкпро стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2011 року зазначене рішення залишено без змін. В ухвалі апеляційного суду зазначено, що при виготовленні тексту договору , а потім і додаткової угоди 01 липня 2008 року, працівником банку було допущена технічну помилку в даті укладення договору ( записано 2007 рік при необхідності зазначити 2008 рік). Сама відповідачка не заперечувала, що кредитний договір і додаткова угода дійсно нею були підписані в 2008 році і вона отримала в 2008 році кошти за кредитною угодою 240 000 грн.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Позивачем не надано доказів та недоведено недійсності правочину (кредитного договору) відповідно до норм параграфу 2 глави 16 розділу 4 книги першої ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 203, 204, 215, 216, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 14, 57-60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: