Справа № 2-434/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 28 грудня 2011 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Драбиноги С.М.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача та її представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, зазначив, що з червня 1988 року по червень 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З 2002 року вони переїхали на проживання в м. Носівку, де стали проживати в подарованому дружині будинку № 31 по вул. Робоча. Крім цього їм було передано в користування земельну ділянку, на якій був фундамент під будинок, де вони за спільні кошти та спільною працею збудували будинок. В кінці 2004 року збудований будинок був зданий в експлуатацію. 20 квітня 2005 року на підставі рішення Носівського міськвиконкому № 54 від 25 березня 2005 року відповідачці було видане свідоцтво про право власності на домоволодіння № 31 по вул. Робоча в м. Носівка Чернігівської області.

Відповідно до норм чинного законодавства, враховуючи, що вищевказаний будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного будинку. Позивач просив стягнути на його користь понесені судові витрати, які документально підтверджені.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, які викладені в уточнюючій позовній заяві, пояснив, що позивач не претендує на будинок площею 12,8 кв. м., який був подарований відповідачці. ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку, який сторони збудували за спільні кошти та спільною працею.

В судовому засіданні відповідач позов визнала частково, пояснила, що їй був подарований старий будинок. Новий будинок розпочала будувати тітка ОСОБА_5, а потім він продовжив будівництво, звів стіни та зробив покрівлю. В звязку з станом здоровя ОСОБА_5 не зміг добудувати будинок. Добудовували будинок вони спільно з чоловіком.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач визнає позов частково тому, що частина будинку, на 1/2 частину якого претендує позивач, вже була збудована, а тому необхідно відступити від рівності часток подружжя, визначити позивачу меншу частку в будинку.

Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 07 червня 1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 20).

Під час шлюбу сторонами спільно був побудований будинок № 31 по вул. Робоча в м. Носівка Чернігівської області, який був зареєстрований за відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 18).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані.

В судовому засіданні встановлено, що за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано.

Ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Ці ж норми врегульовані і в Сімейному Кодексі України 2004 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З копії технічного паспорту житлового будинку та робочого проекту на електропостачання будинку (трифазний ввід) видно, що будівництво житлового будинку № 31 по вул. Робоча в м. Носівка Чернігівської області відбувалося в період з 2002 по 2005 роки (а.с. 8-10, 12).

Оскільки сторонами спірний будинок був побудований саме під час шлюбу, то за позивачем слід визнати право власності на 1/2 його частину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 у спадщину перейшов будинок № 31 по вул. Робоча в м. Носівка Чернігівської області загальною площею 12,8 кв. м, що раніше належав ОСОБА_6, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 49).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 49) вбачається, що на земельній ділянці, де розташований будинок житловою площею 12,8 кв. м, маються надвірні будівлі: жилий будинок з верандою, погріб, колодязь.

З копії договору дарування житлового будинку (а.с. 25) видно, що ОСОБА_5 подарував відповідачу будинок житловою площею 12,8 кв. м. та надвірні будівлі: жилий будинок з верандою (позначений на плані під літерами А1, а1), сарай (Б, В), погріб (П), колодязь (к).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 не оформив необхідних документів на новий будинок, не подарував відповідачу будівельні матеріали.

Доводи представника відповідача про те, що позивачу необхідно зменшити частку в будинку, не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні відповідач не надала доказів, які б давали підстави для зменшення позивачу частки в будинку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: 95 грн. сплаченого державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 400 грн. витрат на правову допомогу по підготовці позовної заяви, які підтверджуються відповідними квитанціями (а.с. 1, 20а).

Керуючись ст.ст. 213, 215, ЦПК України, ст. 368 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 22 КпШС України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 31 по вул. Робоча в м. Носівка Чернігівської області, на який 20 квітня 2005 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії саа № 816323.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме: 95 грн. сплаченого державного мита, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 400 грн. витрат на правову допомогу по підготовці позовної заяви.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії, а відповідачем в той же строк з моменту його проголошення.

Суддя: О.В. Киреєв