Справа № 2-168/11
УХВАЛА

01 березня 2011 року м. Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Ніточко Л.Й., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 7865,25 гривень.

В позовній заяві ставиться питання про забезпечення позову.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно в межах ціни позову 7865,25 гривень та шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до позовної заяви документи, суд приходить до висновку про повернення заяви публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про забезпечення позову заявнику з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до роз"яснень п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює Закон України „Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України.

Положеннями ст. 6 вищевказаного закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання, або він ухиляється від зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Пунктом 8 ст.19 Закону України „Про Державну прикордонну службу встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань, покладається запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволяється вїзд в Україну, або, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, в тому числі і за дорученням правоохоронних органів. За змістом п.4 ст.20 цього закону, саме на органи прикордонної служби покладено завдання зясовувати підстави вїзду або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду (не ухвалою) та правоохоронних органів не дозволяється або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Крім того ст.152 ЦПК України не передбачає такого способу забезпечення позову як обмеження у праві виїзду за межі України.

У поданій до суду заяві заявник не зазначає причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов, не обґрунтовує необхідність забезпечення позову та не вказує де знаходиться майно відповідача, на яке він просить накласти арешт, не вказує на яке саме майно накласти арешт.

Також заявником не зазначено доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Обґрунтованість заяви про забезпечення позову будь-якими доказами не доведена.

Відсутність зазначених відомостей в заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

У відповідності до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути заяву публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про забезпечення позову заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5 денний строк з дня винесення ухвали через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Суддя