Справа № 2-282/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2011 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є., за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з останніх в солідарному порядку матеріальних збитків у сумі 25000,00 грн. та моральної шкоди в сумі 20 000 грн., послуг адвоката в сумі 3000,00 грн., судового збору у сумі 250,00 грн., 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., а всього 48 378,50 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2009 року близько 20.20 години ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_3, які є відповідачами по справі, підїхали до її будинку, по вул.Леніна, 16 у с.Мирове Томаківського району, на автомобілі НОМЕР_1, із метою знищення її майна, облили будинок бензином з 5 літрової капронової каністри й підпалили. У результаті підпалу їй заподіяно матеріальні збитки в сумі 25 000,00 грн.

Позивач зазначає, що згідно акту про пожежу від 29.11.2009 року було знищено: сіно, солому, деревяні дошки, стіни сінник, шифер. Причина пожежі підпал.

По даному факту позивач неодноразово зверталася у відповівдні органи, проте належним чином перевірку не проводили, а останній раз перевірку проводив дільничний Томаківського РВ УМВС України ст. лейтенант міліції ОСОБА_4, який 31.12.2009 року виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

Позивач вважає, що в результаті пожежі саме відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 їй заподіяні матеріальні збитки в сумі 25000,00 грн., що складаються з наступного: солома вартістю 100 грн., сіно 300 грн., шифер 40 шт. 800 грн., дошка 6 кубів 1800 грн., секції деревяного забору 80 грн., руберойд 65 грн., деревяні держаки 16 грн., пластмасова бочка 100 л. 65 грн., 10 курок 350 грн., 60 яєць 42 грн., сінник 21382 грн., а усього 25 000,00 грн.

Позивач також вважає, що діями відповідачів їй заподіяна і моральна шкода, оскільки після пожежі вона не зможе купити необхідний корм для тварин. Моральну шкоду вона оцінює в 20 000,00 грн., яка буде достатня для відшкодування страждань, які вона пізнала з вини відповідачів.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, але подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та надали письмові заперечення проти позову, де посилаючись на ст. 60 ЦПК України зазначають, що позивач по справі не має належних і допустимих доказів, щодо вчинення ними даного злочину. Оскільки позивач тільки на своїх припущеннях намагається притягнути їх до кримінальної відповідальності за дії яких вони не вчиняли та безпідставно притягнути їх до матеріальної відповідальності лише з тієї причини, що між ними склалися неприязні стосунки. При цьому зазначають, що вони є неналежними відповідачами, тому просять суд в звязку з необґрунтованістю позовних вимог відмовити у задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача ОСОБА_1 та підтвердили той факт, що 29.11.2009 року у останньої дійсно згорів сінник , але не підтвердили той факт, що винними особами у скоєному злочині є саме відповідачі по справі, так як не були очевидцями вказаної події.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали Томаківського РВ ГУМВС про відмову в порушенні кримінальних справ (відмовні матеріали № 1252, 1225, 1370) за заявами ОСОБА_1, ЖРЗПЗ № 1582/2 від 22.12.2009 року, ЖРЗПЗ № 1583 від 30.11.2009 р., ЖРЗПЗ № 1585 від 30.11.2009 року, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1, як зазначає остання, внаслідок неправомірних дій відповідачів, вчинених 29.11.2009 року біля її помешкання за адресою: с.Мирове Томаківського району, вул.Леніна, буд. 16 Дніпропетровської області, що спричинило пожежу. Знищення належного позивачу майна, а саме: сіна, соломи, деревяних дошок, стін, сінника, шифера підтверджується актом про пожежу від 29.11.2009 року.

Як вбачається з вказаних матеріалів позивачу неодноразово було відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами у даній справі. Остання постанова дільничного інспектора Томаківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ст.лейтенанту міліції ОСОБА_4 від 11.02.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст. 6 КПК України, ч.2 ст. 11 КК України є підтвердженням того факту, що в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні будь-які фактичні дані, які б вказували на скоєння ними злочину, передбаченого ст. 289 КК України.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, в даному випадку відсутні підстави для звільнення від доказування в судовому засіданні вини відповідачів у вчиненні дій, внаслідок яких спричинено позивачу шкоду, оскільки а ні вирок, а ні постанова про адміністративне правопорушення стосовно відповідачів судом не виносились.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою яка заподіяла шкоду в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріальні збитки не можуть бути стягнуті з відповідачів оскільки позивачем не надано суду належних доказів щодо вини саме вказаних відповідачів у спричиненні їй завданих збитків.

Підстави виникнення цивільної відповідальності за заподіяння моральної шкоди встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Будь-яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу, як правило, супроводжує моральна шкода. Але позивачем не доведено спричинення їй як матеріальної, так і моральної шкоди саме відповідачами по справі.

Тому якщо факт заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідачів в судовому засіданні не підтвердився та відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідачів, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Адже для застосування такої міри відповідальності на якій наполягає позивач потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: противоправної поведінки, завдання збитків, причинного звязку між противоправною поведінкою та збитками, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає.

Позивач звернувся із позовом про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 23 ЦК України. Виходячи із суті позовних вимог, заявлених позивачем, їх задоволення на підставі лише статті 23 ЦК України буде незаконним. Твердження про моральну шкоду наведені в позовній заяві не можуть бути доказами по справі

Встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України факту заподіяння шкоди діями відповідачів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судові витрати, понесені позивачем у справі не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 61 ч.4, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 22,23, 1166, 1167 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на її користь матеріальних збитків у сумі 25000,00 грн., моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн., послуг адвокати в сумі 3000,00 грн., судового збору у сумі 250,00 грн. та 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., а всього 48378,50 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8