АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 3649/11 Головуючий суддя І інстанції Малихін
Провадження № 3649/11 Суддя доповідач Зазулинська Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З0 березня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів : КАРІМОВОЇ Л.В. ОСОБА_1

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного зонду України в Харківському районі Харківської області і Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради на постанову Люботинського міського суду Харківської області від 19 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення в м.Люботин щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2006 року по момент ухвалення рішення; про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2007-2009 р.р.

Відповідач подав письмові заперечення на позов і вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави, оскільки позивачу визначено розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1-ої категорії, встановленої в розмірі 19 грн. 91 коп.

Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 19 січня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо не здійснення перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у відповідності зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано здійснити позивачу перерахунок: пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 анімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної їй відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 26 листопада 2009 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Визнано неправомірними дії /правління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області щодо неповної виплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 як особі, віднесеній до 1 категорії учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС за 2007, 2008, 2009 роки, у відповідності до положення ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням фактично виплачених сум у 2007-2009 роках. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах відповідачі просять постанову скасувати та ухвалити нову, якою у позові відмовити. При цьому посилаються на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач постанову не оскаржив, письмових заперечень на апеляційні скарги не подав.

Постанова суду в частині відмови в задоволені позову в апеляційному порядку не переглядалась.

Апеляційні скарги прийняті до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення : мін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У 1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що апеляційна . скарга Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області задоволенню не підлягає, апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по II групі інвалідності, віднесений до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів № від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету». Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам Закону. Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення кат радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту п населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які по внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами другої групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, в встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає. З огляду на це, посилання в апеляційній скарги на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальної державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні. Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру про мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлені розміру прожиткового мінімуму. Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи розміру мінімальної пенсії за віком. Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон а не постанову Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визі Кабінетом Міністрів України. Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий поряд допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 має правовий статус громадяни! постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, і у 2007-2009 р.р. відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 797-ХП конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плата

Встановлений в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України № 836 розмір щорічної допомоги оздоровлення протягом багатьох років не змінювався, незважаючи на постійне збільшення мінімальної заробітної плати, і не відповідає розміру, визначеному діючим законодавством.

Матеріали справи свідчать, що щорічна допомога на оздоровлення за 2007 рік була виплачена позивачу у листопаді 2007 року в розмірі 120 грн., тобто після рішення Конституційного суду України.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-У1 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про знесення змін до деяких законодавчих актів України» /далі - Закон № 107-У1/ текст статті 48 Закону № 797-ХП викладений в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Однак Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення пунктів 11, 20 розділу 2 Закону № 107-У1 також визнані такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2008 рік була виплачена позивачу у серпні 2008 року в розмірі 120 грн., тобто після набуття чинності рішення Конституційного суду України.

Згідно п. 71 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2009 рік Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до діючого законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Вказана стаття ЗУ «Про державний бюджет України» не визнавалася неконституційною, нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік здійснено відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою був встановлений розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідам 2 групи -120 грн., які і були виплачені позивачу.

Таким чином, в частині задоволення позовних вимог з приводу визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області щодо неповної виплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 як особі, віднесеній до 1 категорії учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС, за 2009 рік - постанова Люботинського міського суду Харківської області від 19 січня 2010 року підлягає скасуванню та відмові в цій частині в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

В частині відмови в задоволенні позову, постанова в апеляційному порядку не переглядалась.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія

суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської ради задовольнити частково.

Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 19 січня 2010 року в частині визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Люботинської міської гіди Харківської області щодо неповної виплати щорічної допомоги на оздоровлення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 як особі, віднесеній до 1 категорії учасника - звіданії наслідків на ЧАЕС за 2009 рік, у відповідності до положення ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, . може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України..

Головуючий:

Судді: