Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

12 травня 2010 року позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року позовну заяву ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі твердої грошової суми 400 грн. в місяць починаючи з 12 травня 2010 року по день повноліття дитини, матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 250 грн. щомісяця в період з 12 травня 2010 року по 17 жовтня 2011 року, а також стягнуто в доход держави 51 грн. держмита та 120 грн. 00 коп. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_5 ставить питання про зміну рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року, та просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1200 гривень в місяць починаючи з 12 травня 2010 року до його повноліття та стягнути з ОСОБА_6 матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 500 гривень щомісяця до набуття дитиною трирічного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що загальна вартість витрат на дитину щомісячно приблизно становить 1113,00 - 1121,50 гривень. Крім цього суд не взяв до уваги, що відповідач з часу народження дитини не цікавився її життям і ні разу не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Посилання відповідача на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання в зв'язку з тим, що він не може працювати за станом здоров'я є необґрунтованим так як відповідач не пред'явив відповідних доказів у вигляді медичних документів, в яких би було визначено рівень його працездатності. Також на думку апелянта сума в розмірі 250 грн., яку суд вирішив стягнути з ОСОБА_6 на її утримання є надто незначною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_6 є батьком малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на повному утриманні своєї матері - позивачки ОСОБА_5

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку не надає, що фактично підтверджується поясненнями позивача та не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні.

Ст. 180 СК України визначено обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За таких обставин суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що аліменти на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають стягненню з відповідача за рішенням суду, оскільки добровільно він не виконує свій обовязок по утриманню дитини та дружини.

Визначаючи розмір аліментів на утриманні дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд виходив з того, що відповідач має проблеми зі здоров'ям, та ніде не працює в звязку з чим розмір аліментів визначений в твердій грошовій формі.

Вимоги апелянта про зміну рішення суду та збільшення суми аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з 250 до 500 грн. на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доводи апеляційної скарги не містять переконливих доказів, що відповідач може надавати допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку в сумі більшій ніж визначено судом першої інстанції та сплачувати аліменти на дитину в більшій сумі, ніж визначено судом.

Крім того визначений судом розмір аліментів не менший визначеного законодавством мінімального розміру.

За таких обставин рішення суду є законним, обґрунтованим та прийнятим з дотриманням вимог ст.ст.180, 84 СК України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А::

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2010 року залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: