РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 года

Волноваський районний суд, Донецької області

В складі: головуючого: судді - Ковей Л.В.

При секретареві - Денисенко Н.В.

За участю позивача - ОСОБА_1

За участю відповідача - ОСОБА_2

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні неповнолітнього сина і свої доводи мотивує тим, що він знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 23.06.2003 року, а 02.12.2010 року суд постановив рішення про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з відповідачкою. Відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, тому просить прийняти рішення, згідно якого він мав би можливість спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні у вихідні дні, та на час відпуски оздоровлювати сина.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, і пояснив, що у нього вихідні за графіком, тому бажає щоб сина він міг брати на 4 дні на місяць, якщо вихідні дні співпадають в суботі та неділю на два дні, а якщо ні то на один день.

Позивачка позов визнала, і не заперечує що позивач о 9.00 годин буде брати сина в суботу і повертати в неділю о 16.00 година, якщо на два дні, а якщо на один день, то в суботу провертає о 17.00 годині, а в неділю о 16.00 годині.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, а у відповідності зі ст. 157 СК України, то з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мешкали в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2003 року. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_4, 01.12.2003 року, який після розірвання шлюбу залишився мешкати з відповідачкою по справі.

Враховуючи, що виховання дитини відноситься до найважливіших питань життя сім»ї, тому має вирішуваться матір»ю та батьком спільно. Це загальне законодавче правило відповідає конституційним засадам рівності прав та обов»язків жінки і чоловіка.

Паритетність у виборі форм, методів виховання, виборі навчального закладу, визначенні конфесійності належності зумовлює необхідність порозуміння між матір»ю та батьком дитини.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним з батьків, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з тим, з батьків з ким вона не проживає.

На підставі частини 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батько, який проживають окремо від дитини, має право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Суду не надано доказів відносно того, що спілкування позивача з дитиною, перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Згідно з частиною 2 статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитячого місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитину, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позов підлягає задоволенню, оскільки батьки мають рівні права відносно їх неповнолітньої дитини, питання виховання дитини вирішується батьками спільно і той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, оскільки суду не надано доказів відносно того, що спілкування з дитиною перешкоджає нормальному вихованню дитини, тому позивач має право брати дитину на 4 дні в місяць з урахуванням його вихідних днів, якщо вихідні дні співпадають з суботою та неділею до брати в суботу о 9.00 годин ранку та повертати в неділю о 16.00 годині, а якщо тільки в суботу то брати о 9.00 годин ранку і повертати в цей день о 17.00 година, а якщо тільки в неділю то брати о 9.00 годин ранку і повертати о 16.00 годині, також має право на період чергової відпустки брати сина на оздоровлення, враховуючи що вихідні у позивача за графіком черговості тому, зобов»язаний узгоджувати дні з відповідачкою коли буде брати дитину і на скільки, а також періоди оздоровлення дитини за графіком чергової відпустки в період канікул дитини.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст.153,157,159 СК України, ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» ч.З ст.9 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в участі виховання дитини задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3, не перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, чотири дні на місяць, якщо вихідні дні будуть співпадати з суботою і неділею, то в суботу з 9.00 годин ранку і до 16.00 годин в неділю, а якщо один вихідний день в суботу з 9.00 годин і до 17.00 годин, а в неділю з 9.00 годин і до 16.00 годин.

ОСОБА_6 зобов»язаний завчасно інформувати ОСОБА_3 коли і наскільки він буде брати сина, ОСОБА_4

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з наступного дня після його проголошення через Волноваський районний суд.

Суддя:

10.01.2011