Справа №2024/2-975/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

при секретарі Сова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Відалят Нуралі огли до СТГО «Південна залізниця», 3-я особа: начальник Харківської вагонної дільниці №1 СТГО «Південна залізниця» ОСОБА_2 про скасування наказу Харківської вагонної дільниці №1 СТГО «Південна залізниця» №130/ОС від 11.02.2011р. та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу Харківської вагонної дільниці №1 СТГО «Південна залізниця» №130/ОС від 11.02.2011р. та поновлення його на роботі, в якому зазначив, що працював провідником пасажирських вагонів з 2008р., і 08.02.2011р. під час проходження митного контролю в вагоні, де він працював в міжстельовому просторі вагону було знайдено митною службою не задекларовані куртки, а також виявлено пасажира, який їх сховав. 11.02.2011р. до нього в вагон зайшла комісія і його примусили написати неправдиві пояснення з приводу подій 08.02.2011р. та заяву про звільнення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що працював провідником пасажирських вагонів з 2008р. і 08.02.2011р. обслуговував вагон №13 поїзда №53 сполученням «Харків -Уфа». При виїзді поїзда за кордон він був на інструктажі та отримував наклейки для опакування отворів у стелі, але у нього не було можливості їх перевірити. Під час проходження митного контролю по ст.Купянськ вузловий в вагоні, де він працював в міжстельовому просторі вагону було знайдено митною службою не задекларовані куртки, та його знято з поїзду. Куртки були виявлені в декількох вагонах, провідників яких було також знято з поїзду та проведено до митної служби де також знаходився власник курток якого він знав візуально. Під натиском працівників митної служби він підписав протокол про порушення та на таксі наздогнав поїзд. Після повернення з Уфи 11.02.2001р. по ст.Поворіно до вагону зайшла комісія погрожуючи що його посадять та примусили його написати пояснення щодо подій 08.02.2011р., заяву на звільнення. Також він підписався в наказі про звільнення. По ст.Купянськ робітники міліції зняли його, провідників 10,11 вагону та вагону ресторану з поїзда. По поверненню до м.Харкова він подав заяву про відкликання своєї заяви про звільнення за угодою сторін. При розгляді протоколу про порушення митних правил він був присутнім як у Київському райсуді так і апеляційному суді Харківської області, постанов суду не оскаржував.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що позивача незаконно звільнено за угодою сторін, т.я. його змусили написати заяву на звільнення, крім того, перевірка міжстельового простора вагону не вказана в інструкції і куртки хтось можливо сховав коли позивач знаходився на посадці.

Представник відповідача СТГО «Південна залізниця» ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що позивач працював провідником пасажирських вагонів по строковому договору на умовах контракту у п.6.3. п.п. «д» якого передбачено можливе звільнення робітника і у розірвання контракту до закінчення терміну дії у разі допущення робітником порушення прикордонних та митних правил при перетинанні державного кордону України. Провідник відповідно до п.2.4 інструкції повинен перевірити конструктивні порожнини та наклеїти стрічки, а також перевіряти їх у дорозі. Було проведено інструктаж і 08.02.2011р. позивач працював провідником вагону №13 поїзду №54 сполученням «Харків - Уфа» і обслуговував вагон одноособово. На ст.Купянськ вузловий в вагоні, в міжстельовому просторі вагону де працював позивач митною службою були знайдені не задекларовані куртки. Факт скоєння правопорушення та вина ОСОБА_1 в порушенні Митного Кодексу України підтверджується постановою Київського райсуду м.Харкова та апеляційного суду Харківської області. Для встановлення обставин порушення митних правил була направлена комісія у складі заступника начальника резерву провідників ОСОБА_5, старшого інспектора ВК ОСОБА_6, начальника резерву провідників ОСОБА_7, які супроводжували поїзд зі ст.Поворіно до ст.Харків - пасс. 11.02.2011р. в рейсі позивач написав заяву про звільнення за угодою сторін напевно не бажаючи бути достроково звільненим за п.8 ст.36 КЗпП України. При цьому було погоджено, що звільнення відбудеться у день подання заяви, тобто 11.02.2011р. Наказом від 11.02.2011р. за №130/ос ОСОБА_1 був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, та розписався в наказі. Наказ підписано начальником ВЧ-1, який також виїжджав для перевірки вказаного факту до ст.Купянськ, де було частково змінено склад бригади поїзду. ОСОБА_1 після звільнення 14.02.2011р. звернувся до ВЧ-1 з заявою про відкликання своєї заяви від 11.02.2011р. про звільнення за угодою сторін.

Представник 3-ї особи ОСОБА_8 проти позову заперечувала, пояснила, що ОСОБА_1 допустив порушення митних правил шляхом провозу не задекларованого товару, що спричинило затримку потягу та могло бути підставою для розірвання контракту. ОСОБА_1 особисто написав заяву про звільнення за угодою сторін і враховуючи сімейний стан позивача та те що він не мав стягнень, керівництво погодилося на звільнення по п.1 ст.36 КЗпП України. Будь якого тиску на позивача не було, позивачем самостійно подано заяву про звільнення 11.02.2011р., оскільки він пояснював, що не бажає щоб його звільнили у звязку з порушенням умов контракту.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 08.02.2011р. по ст. Купянськ була затримка поїзда «Харків-Уфа», т.я. був виявлений провіз контрабанди, у звязку з чим 11.02.2011р. для зясування обставин комісія з 3-х осіб провела посадку в штабний вагон на ст.Поворіно на поїзд «Уфа-Харків». Начальник поїзду відпочивав, розбудити його не змогли і пройшли у вагон позивача, т.я. малася інформація про його висадку 08.02.2011р. по ст. Купянськ у звязку з вивантаженням контрабанди. ОСОБА_1 пояснив що дійсно провозив контрабандний товар, т.я. зажадав грошей, був знятий з поїзду, який наздогнав в подальшому. ОСОБА_1 було розяснено вимоги контракту, та можливість звільнення за порушення митних правил. ОСОБА_1 запитав чи можливо звільнитися за угодою сторін та йому було повідомлено, що рішення приймає начальник ВЧ. Він за ініціативою ОСОБА_1 зателефонував начальнику ВЧ, який погодився на звільнення позивача за угодою сторін, про що він повідомив ОСОБА_1, а в подальшому ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за угодою сторін інспектору ВК. При розмові з ОСОБА_1 начальник поїзда присутнім не був, а прийшов пізніше. На ОСОБА_1 він не кричав та не погрожував звільненням позивача та його родичів, крім того він не має таких повноважень. Також ні він ні інші члени комісії будь якого тиску на ОСОБА_1 не чинили. Начальник поїзду від пояснень відмовився, та було складено багато актів про порушення в рейсі. По ст.Купянськ поїзд чекали робітники міліції, СБУ які шукали начальника поїзда та ОСОБА_1. Робітник ВЧ привіз трудову книжку та наказ про звільнення, з яким позивач був ознайомлений під розпис. Також на поїзді було замінено бригаду провідників. Перевірка поїзда могла здійснюватися без начальника поїзда, т.я. це не ревізія іншими працівниками залізниці, коли присутність начальника поїзда обовязкова.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що на момент 11.02.2011р. вона працювала начальником резерву провідників і на ранковій нараді їй, заст. ВЧ ОСОБА_5 та ст. інспектору ВК ОСОБА_6 було надано доручення виїхати на зустріч поїзду сполученням «Уфа - Харків», та розібратися у затримці потягу по ст. Купянськ. Вони доїхали до ст.Поворіно та здійснили посадку у штабний вагон, де на той час відпочивав начальник поїзду. Вони пройшли до вагону позивача який знаходився на роботі та пояснив, що у звязку з сімейними обставинами спокусившись на гроші взяв чужий вантаж. Позивач знав що за вказаний проступок міг бути звільнений з роботи та просив звільнити його за згодою сторін, про написав власноручно заяву. Заст. ВЧ ОСОБА_5 зателефонував начальнику ВЧ, який погодився на таке звільнення. По ст.Купянськ працівник ВК передав трудову книжку позивача та наказ про звільнення, з яким був ознайомлений позивач. Будь хто з комісії тиску на ОСОБА_1 не чинив, та не пропонував писати таку заяву, ініціатива про звільнення за згодою сторін була особисто від позивача.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що за завданням начальника ВЧ комісія в складі 3-х осіб провела посадку в штабний вагон на ст.Поворіно на поїзд «Уфа-Харків», т.я. малася інформація що 08.02.2011р. по ст. Купянськ був виявлений провіз контрабанди та провідників зняли з поїзду. Начальник поїзду спав, і вони пройшли у вагон позивача, де ОСОБА_1 пояснив, що провозив незадекларований товар, та був знятий з поїзду, який наздогнав в подальшому. ОСОБА_1 було розяснено вимоги контракту, та останній зізнавшись у його порушенні і посилаючись на наявність у нього 3-х дітей просив не звільняти його за порушення і надати йому можливість звільнитися за угодою сторін. ОСОБА_5 зателефонував начальнику ВЧ, який погодився на звільнення позивача за угодою сторін, після чого ОСОБА_1 за своєю ініціативою написав заяву про звільнення за угодою сторін при цьому будь хто на ОСОБА_1 тиску не чинив. При розмові з ОСОБА_1 начальник поїзда присутнім не був, а прийшов пізніше. По ст.Купянськ робітник ВЧ привіз трудову книжку та наказ про звільнення, з яким позивач був ознайомлений під розпис. Також на поїзді було частково замінено бригаду провідників та начальника поїзда.

Свідок ОСОБА_9 який працював 08.02.2011р. начальником поїзда «Харків-Уфа» в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 зам начальника ВЧ ОСОБА_5 та інспектор ВК ОСОБА_6 змусили написати заяву на звільнення за власним бажанням у звязку з вигрузкою по ст.Купянськ робітниками таможні незадекларованого товару та затримкою поїзда.

Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача його представника, представника відповідача та 3-ї особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу від 25.04.2008р. за №2338/ос по Харківській вагонній дільниці №1 на підставі заяви від 24.04.2008р., ОСОБА_1 з 25.04.2008р. прийнятий провідником пасажирських вагонів по строковому договору до 30.09.2008р. на умовах контракту, з оплатою праці по виконуваній роботі. (а.с.22-25)

Відповідно до додаткової угоди від 25.04.2008р. № 580 та наказу від 16.09.2008р. за №2754/ос строк дії контракту з ОСОБА_1 подовжено з 01.10.2008р. по 30.09.2015р. (а.с.26,27)

Як вбачається з підп. д) п.6.3. контракту працівник може бути звільнений, а контракт розірваний до закінчення терміну дії у разі допущення працівником порушення прикордонних та митних правил при перетинанні державного кордону України.

Згідно копії рейсового журналу №192 поїзної бригади ОСОБА_1 08.02.2011р. працював провідником вагону №13 поїзду №53/54 сполученням «Харків - Уфа» і обслуговував вказаний вагон одноособово. (а.с.28)

11 лютого 2011р. позивачем на імя начальника ВД-1 подано заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом від 11 лютого 2011р. за №130/ос ОСОБА_1 звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. ОСОБА_1 ознайомлений з наказом 11.02.2011р.,про що є його власний підпис та останній не заперечував у судовому засіданні. (а.с.31,32)

Відповідно до листа Харківської обласної митниці від 24.03.2011р.за № 07/02-3545 в пункті пропуску «Тополі» ст.Купянськ вузловий 08.02.2011р. мала місце затримка поїзда №54 сполученням «Харків - Уфа» на 25 хвилин у звязку з виконанням невідкладних процесуальних дій-складання посадовими особами Харківської обласної митниці протоколів про порушення митних правил на провідника ОСОБА_1 та директора вагону-ресторану ОСОБА_10 Додаткового часу стоянки вимагало вивантаження предметів вказаних правопорушень - курток жіночих у кількості 952 шт. До відповідальності за порушення митних правил у лютому 2008р. притягнуто працівників поїзних бригад в тому числі і ОСОБА_1 (а.с.74)

Згідно протоколу про порушення митних правил провідник пасажирських вагонів ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ст.352 МК України та в вагоні вилучено 749 шт. курток на загальну суму 187250 грн. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в протоколі підписаних власноручно він, провідник вагону №13 поїзду №54 сполученням «Харків -Уфа» сховав у вагоні в міжстелевому просторі над купе №1-9 від таможні жіночі куртки 749 шт. на суму 187250 грн., т.я. бажав провезти їх до РФ без оформлення. (а.с.75,76)

Як вбачається з постанови Київського райсуду м.Харкова від 17.03.2011р. ОСОБА_1 у судове засідання зявився, факт скоєння правопорушення визнав. ОСОБА_1 Відалят Нуралі огли визнаний винним у порушенні митних правил передбачених ст.352 Митного Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Предмети порушення митних правил, що знаходяться на складі Харківської обласної митниці куртки з синтетичних волокон у кількості 749 шт. повернути ОСОБА_1 Стягнути з ОСОБА_1 витрати Харківської обласної митниці за зберігання предмету правопорушення відповідно довідки виходячи з розміру 11,9 Євро за добу зберігання. (а.с.30)

Зазначена постанова суду позивачем не оскаржена, а оскаржена прокурором та відповідно до постанови судді апеляційного суду Харківської області від 20.04.2011р. постанову Київського райсуду м.Харкова від 17.03.2011р. в частині призначення покарання ОСОБА_1 змінено, останньому призначено стягнення за ст.352 МК України у вигляді штрафу в розмірі 17 тис. грн. Зазначена постанова набрала законної сили. (а.с.77)

В своїх поясненнях позивач та його представник наполягали на примус комісії у відношенні ОСОБА_1 щодо написання неправдивих пояснень з приводу подій 08.02.2011р. Однак ні ОСОБА_1 ні його представником не додано доказів на підтвердження зазначеного твердження. Також таких доказів не було добуто і при розгляді цивільної справи.

Підставами для поновлення на роботі ОСОБА_1 зазначено те що коли він приймав вагон то не перевіряв міжстельовий простір вагону, бо це не входить до його обовязків, та те, що його примусили написати заяву про звільнення.

Однак вказані підстави не можуть бути прийняті як належні, оскільки вони не відповідають обставинам справи, та не стосуються вирішення питання про дотримання СТГО «Південна залізниця» порядку звільнення ОСОБА_1, якого було звільнено не за ініціативою адміністрації, а за угодою сторін.

Пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що зам начальника ВЧ ОСОБА_5 та інспектор ВК ОСОБА_6 змусили ОСОБА_1 написати заяву на звільнення за власним бажанням суд оцінює критично, т.я. вказані пояснення спростовуються показанням інших свідків, крім того ці пояснення не співпадають з обставинами справи, оскільки сам ОСОБА_1 вказував, що він писав заяву про звільнення за угодою сторін. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за допущені у вказаному рейсі порушення начальник поїзду ОСОБА_9 притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін, яка мала місце в цьому випадку оскільки ОСОБА_1 11.02.2011р. звернувся із заявою про припинення договору за угодою сторін.

У день прийняття заяви від ОСОБА_1 було видано наказ від 11.02.2011р. про його звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України, в якому ОСОБА_1 розписався особисто про ознайомлення з наказом, що підтвердив у судовому засіданні.

У такому випадку, на відміну від звільнення з ініціативи працівника за ст.38 КЗпП України, можливість продовження роботи протягом двох тижнів та відкликання працівником заяви про звільнення законом не передбачена.

Відповідно до розяснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при домовленості між працівником та власником підприємства, установи та організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Підписавши після ознайомлення наказ про звільнення ОСОБА_1 не вказав жодного застереження щодо дати звільнення, підтвердивши тим самим, що сторони, ОСОБА_1 та СТГО «Південна залізниця» в особі начальника Харківської вагонної дільниці №1 погодилися що днем звільнення є день надання заяви про звільнення, а саме 11.02.2011р.

Отже звільнення ОСОБА_1 за його заявою є обґрунтованим.

Тому і вимоги позивача щодо скасування наказу від 11 лютого 2011р. за №130/ос про звільнення також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212- 215, 294, 296 ЦПК України, п.1 ст.36 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 Відалят Нуралі огли до СТГО «Південна залізниця», 3-я особа: начальник Харківської вагонної дільниці №1 СТГО «Південна залізниця» ОСОБА_2 про скасування наказу Харківської вагонної дільниці №1 СТГО «Південна залізниця» №130/ОС від 11.02.2011р. та поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Проценко