Оріхівський районний суд Запорізької області
23.12.2011 12:00:38 Справа № 2-819-28/11
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

12.01.2011 м. Оріхів

Відповідно до ст.ст.148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення і не може бути накладене пізніше 6 місяців з дня вчинення і до його застосування власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при обранні виду стягнення врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду і попередню роботу працівника.

Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ст.233 КЗпП України).

Вирішуючи на зборах трудового колективу і видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого бухгалтера ОМКП ДОЗ Волнана підставі п.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіри через порушення правил обліку матеріальних цінностей, відповідач дотримався вимог ст.ст.148, 149 кодексу про накладення дисциплінарного стягнення - у порушника було отримано письмові пояснення, наказ про застосування стягнення оголошено під розписку, перевірено строки накладення такого стягнення.

Згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір"я до нього з боку роботодавця.

Як вбачається з пояснень представника відповідача підставою для звільнення позивача по п. 2 ст. 41 КЗпП України було те, що у видаткових касових ордерах ( а.с. 8 ) відсутній підпис директора підприємства, що на його думку свідчить про винність вчинку позивачем щодо видачі грошових коштів працівникам без належних підстав.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Відповідно до п. 23 Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні документи, які є підставою для прийняття і видачі товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, а також розрахункові, кредитні і фінансові зобовязання підписують головний бухгалтер разом з керівником підприємста, з чого суд робить висновок, що особа, яка безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності, а саме директор ОМКП ДОЗ Волнане підписалася під видатковими касовими ордерами, отже старший бухгалтер Намліє ва О.В. не могла розпоряджатися коштами та порушила правила обліку матеріальних цінностей, самовільно приймаючи рішення про розпорядження коштами.