Справа № 2/2506/704/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

13.12.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1107 грн 50 коп. у відшкодування майнової шкоди та 10000 грн у відшкодування моральної шкоди, що завдані дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася з вини останнього.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні.

Відповідач позов не визнав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

06.10.2009 року о 13 год. відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач, з мотоциклом Мінськ, реєстраційний номер 11-98 ЧНК, яким керував позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено мотоцикл позивача, чим завдано майнової шкоди в розмірі 738 грн 89 коп. Крім того, позивачу завдано тілесні ушкодження у вигляді забійних ран лівого ліктьового і колінного суглобів.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.01.2010 року (а.с. 2 5) відповідача визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді і засуджено за частиною 2 статті 286 КК України до двох років обмеження волі, із застосуванням іспитового строку терміном один рік.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої його ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, якою заподіяно шкоди позивачеві є доведеною.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частина завданої позивачу майнової шкоди, повязаної з пошкодженням мотоцикла в розмірі 228 грн 89 коп. відшкодовано страховою компанією Княжа. Решта суми у вигляді франшизи в розмірі 510 грн страховою компанією не відшкодовано, що відповідає умовам укладеного сторонами договору страхування.

Заперечуючи проти позову відповідач повідомив, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди він передав позивачеві у відшкодування завданої шкоди 2250 грн. Позивач зазначену обставину підтвердив, при цьому вважає, що вказана сума була спрямована на погашення частини витрат на лікування його дружини, яка також є потерпілою особою. Втім, зазначене повністю спростовується вироком суду, яким витрати на лікування дружини позивача в розмірі 3735 грн 35 коп. стягнуто з відповідача на користь Чернігівської міської лікарні № 2. При цьому позивач не надав суду жодного доказу та підтвердження того, що передана йому відповідачем грошова сума в розмірі 2250 грн була спрямована на погашення частини витрат на лікування дружини.

За таких обставин суд вважає можливим зарахувати частину переданої відповідачем позивачеві суми в розмірі 510 грн на погашення невідшкодованої частини майнової шкоди, що завдана пошкодженням належного йому мотоцикла Мінськ.

Позивач стверджує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень погіршився стан його здоровя, а тому він був змушений в період з 02 по 18 лютого 2010 року включно проходити курс стаціонарного лікування та витратив на придбання ліків 597 грн 50 коп.

Як убачається з приєднаної до справи копії виписного епікризу (а.с. 8) під час лікування позивачеві було встановлено наступний діагноз: післятромбовий синдром лівої нижньої кінцівки в стадії повної реканалізації глибоких вен, клапанна недостатність підшкірних вен, ІХС, дифузний кардіосклероз, вірусний гепатит. Втім, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження існування причинно-наслідкового звязку між захворюванням, яке він лікував у зазначений період, та отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди травмами.

У звязку з цим, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат, що понесені позивачем під час стаціонарного лікування в період 02 по 18 лютого 2010 року включно.

Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю, фізичних і душевних стражданнях, що повязані з отриманням тілесних ушкоджень. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих душевних і фізичних страждань, а також часткове відшкодування відповідачем завданої шкоди, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача 3000 грн.

Виходячи з наведеного, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн у відшкодування моральної.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн 50 коп., який зарахувати до місцевого бюджету міста Чернігова, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн, які зарахувати до Державного бюджету міста Чернігова.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 25.02.2011 року.

Головуючий: