Справа №2-6321/11
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бабко В.В.

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та процентів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 15.01.2007року відповідачі позичили у нього 20000дол.США під 2,5% на місяць, які повинні були повернути до 15.04.2007р., 28.03.2007р. відповідачі позичали ще 20000дол.США під 2,5% на місяць, які повинні були повернути до 28.10.2007р. та 01.10.2008р. позичили 10000дол.США під 2,5% на місяць, які повинні були повернути до 15.10.2008р., загальна сума отриманих відповідачами грошових коштів становить 50000дол.США про що свідчать розписки, але відповідачі ухиляються від повного виконання своїх обовязків, повернули лише частину боргу, тому позивач просить стягнути суму боргу у розмірі 34282,24дол.США, що за курсом НБУ 7.97 за 1дол.США складає 273356,30грн. та судові витрати у сумі 1820грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, але факт укладення трьох договорів позики та отримання коштів підтримав, просив в позові відмовити посилаючись на строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що дійсно позивач позичив відповідачам 20000дол.США. під 2,5% на місяць, і вони зобовязані їх повернути до 15.04.2007р., що підтверджується борговим зобовязанням від 15.01.2007року.

28.03.2007р. відповідачі отримали від позивача ще 20000дол.США під 2,5% на місяць, які повинні були повернути до 28.10.2007р., що підтверджується борговим зобовязанням. 01.10.2008р. відповідачі отримали від позивача 10000дол.США під 2,5% на місяць, які повинні були повернути до 15.10.2008р., що підтверджується борговим зобовязанням. Загальна сума отриманих відповідачами грошових коштів становить 50000дол.США, однак в оговорений сторонами строки повністю борг не повернули, повертали частинами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідачі у своїй заяві, не заперечували факту надання грошей позивачем за розписками - борговими зобовязаннями від 15.01.2007р., 28.03.2007р. та 01.10.2008р, однак позов не визнають, посилаючись на сплив строків позовної давності, просили відмовити позивачу в задоволенні позову.

Цивільним кодексом визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ст. 257 Цивільного кодексу встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки.

Однак в судовому засіданні знайшло підтвердження, того що відповідачі визнають суму боргу та часткове повернення коштів, починаючи з 15.02.2007р. до 2010р., а тому відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що відповідно до часткового погашення відповідачами суми боргу, залишилась сума неповернутої позики, у розмірі 34282,24дол.США.

Відповідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до договору позики грошових коштів, про що свідчить боргове зобовязання, встановлено 2,5% на місяць.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідачів у сумі позики 23860,94дол.США та процентів в розмірі 10421,28дол.США, загальна сума заборгованості становить 34282,24дол.США, що за офіційним курсом НБУ 7.97 за 1дол.США складає 273356,30грн. засновані на законі та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1700грн. судового збору та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

На підставі приведеного вище, керуючись ст. 526, 625,1049,1050 ЦК України, ст. ст. 88,213-215,218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та процентів за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики кошти в розмірі 34282, 24дол.США, що за курсом НБУ 7.97 за 1дол.США складає 273356,30грн. та судові витрати у сумі 1820грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.