АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2912/11 Номер провадження 22-ц/1690/5274/11Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Триголова В.М.

Суддів : Бондаревської С. М. Омельченко Л.М.

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського райсуду м. Полтави від 20 червня 2011 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ленінської у м. Полтаві Ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на об»єкти самочинного будівництва, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та знесення самовільних будівель,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з вказаними позовними вимогами до Ленінської в м. Полтаві ради та ОСОБА_4, посилаючись на те, що він є власником /2 частинибудинковолодіння по вул. Кар»єрній. 33 г в м. Полтаві. Власником іншої Уг частини вказаного будинковолодіння є ОСОБА_4

ОСОБА_3Ф просив суд визнати свідотство про право власності на житловий будинок в частині визнання права власності за ним та ОСОБА_4 в рівних частках недійсним, визнати право власності на самовільно збудовані будівлі та господарські споруди, а саме на сарай «Д», гараж «Б 1», будинок «Б1», погріб «В» та водяну свердловину. Крім того, самочинним будівництвом є тамбур «II» до будинку «АІ», кімнати у будинку «Б1 «площею 6,7 кв.м та 1-1 площею 8,3 кв.м, гараж, сарай, погріб «В» та водяна свердловина. Враховуючи, що земельна ділянка розташована на схилі і всі земельні укріплення побудував він, то просив суд визнати право власності за ним в будинку «АЬ> на тамбур площею 8,3 кв.м, кімнату І площею 6,7 кв.м, кімнату 1-1 площею 8, 3 кв.м у будинку «Б1», гараж, сарай «Д», погріб «В» водяну свердловину та збудовані укріплення проти зсуву грунту.Остаточно просив визнати свідотство про право власності на будинковолодіння в частині визнання права власності в рівних частках за кожним з власників недійсним та просив визнати за ним право власності на кімнату 1 площею 6,7 кв.м, 1-1 площею 8,3м у будинку»Б1», гаража «Б1», сараю «Д»,1/2 частини водогону №2, водяну свердловину, стінку підпірну № 4, сарай «д», сарай «к», навіс «Л» та визначити частки.

ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_5 з зустрічним позовом про знесення самовільно збудованих споруд та будівель, посилаючись на те, що ОСОБА_3 без її дозволу побудував на

спільній земельній ділянці сарай над погребом, що знаходиться у їх спільному користуванні та водопровідну свердловину. Просила суд зобов»язати його знести самовільно збудовані ним споруди, та визнати за ними право спільної власності на будинок «Б 1», гараж «Ю», сарай «Д», погріб «В».

Відповідач ОСОБА_4 з позовними вимогами ОСОБА_3 не погодилась, посилаючись на їх безпідставність.

ОСОБА_3 зустрічні позовні вимоги не визнав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодився з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3Ф та оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду встановленим обставинам. Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційного скарги та позовних вимог, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з слідуючих підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є співласниками будинковолодіння № 33г по вул. Кар»єрній в м. Полтаві в рівних частках, кожному з яких належить по Уг частині.

Відповідно до даних технічного паспорту на вказане будинковолодіння, в складі споруд, що збудовані самостійно співвласниками, знаходяться сарай «Е»,сарай «д», сарай «К», навіс «Л», які відносяться до спільної власності сторін.

Поскільки сторони не заявили позовних вимог про реальний розподіл майна, та враховуючи, що ОСОБА_3Ф та ОСОБА_4 немають належного дозволу і відповідного проекту на будівництво спірних будівель та господарських споруд, враховуючи що відсутні рішення про виділення земельної ділянки для їх будівництва, враховуючи, що ОСОБА_4Ф не давала згоди на будівництво вказаних будівель та господарчих споруд і не надає згоди для узаконення їх до цього часу, а, також, враховуючи, що сторонами не надано доказів відповідності самочинно збудованих господарських споруд та будівель санітарним, будівельним та іншим нормам та правилам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визнання права власності за кожним із них на Уг частину майна та на окремі об»єкти будинковолодіння є неможливим.

Правомірно суд відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним свідотства про право власності на будинок в частині втановлення за кожним з співласників права власності на 1А частину останнього, так як вказане свідотство було отримане ним в 1990 році і до січня 2011 року ним визнавалось та не оскаржувалось.

Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст..ст.303; 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: / підпис / ОСОБА_1