Справа № 2-747/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2011 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі:

головуючого Валуєва В. Г.

при секретарі Севанян М. Б., за участі: адвоката позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. В обґрунтування своїх позовних вимог у позові вказав, що 01.07.2010 року о 15 годині 30 хвилин при виконанні ним трудових обовязків монтера колії (за сумісництвом - стропальника) у Відкритому акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» (яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг») під час виконання розвантажувальних робіт на залізничній колії № 3 станції Проміжна, складу холодного чавуна доменного цеху № 2, з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а саме: на нього впав незакріплений торцевий щит, внаслідок чого він отримав сполучену травму закриту травму грудної клітини, закритий перелом 8 ребра зліва, розрив лівої легені, лівобічний пневмоторакс, закриту травму живота, яка виразилась у розриві селезінки, великій зачеревній гематомі, закритому розриві крижово-підвздошного сполучення зліва; шок П-Ш ступеню. За результатами розслідування нещасного випадку, який стався з ним, складено акт форми Н-1 про нещасний випадок за № 26 від 15.07.2010 року. Відповідно до п. 7 вказаного акту головною причиною нещасного випадку з ним визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. Згідно розділу 1У акту форми Н-5 розслідування нещасного випадку № 26 від 15.07.2010 року, головною причиною нещасного випадку також було визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки. Після огляду його у МСЕК 13.10.2010 року його визнано інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва та встановлено йому втрату професійної працездатності у розмірі 80 % з 13.10.2010 року по 01.11.2011 року. Згідно висновку МСЕК він потребує додаткових видів допомоги, а саме: санаторно-курортного лікування та медикаментозного лікування, медичної реабілітації, пересування за допомогою милиць.

Внаслідок трудового каліцтва йому завдано моральної шкоди, оскільки він став інвалідом 2 групи, стійке погіршення його здоров`я, змушує його постійно відвідувати лікувальні заклади, у тому числі проходити стаціонарне лікування, на що витрачає свій вільний час і що завдає йому фізичних та моральних страждань. Його стан здоров`я обмежує його у всьому, він обмежений у побуті, не може працювати, обслуговувати себе із-за чого переселився на невизначений час до матері, яка його обслуговує та виконує за нього усі побутові роботи. Внаслідок вказаних обмежень він відчуває себе тягарем для своїх близьких, від чого ще дужче потерпає від моральних страждань. Крім того, стан його здоров`я не покращується, а навпаки має тенденцію до погіршення, він змушений постійно лікуватися, що вкрай змінило весь уклад його життя. Його постійно переслідують відчуття, що виходячи з важкості отриманих травм, він ніколи не буде здоровою людиною, від чого має постійну депресію. Наразі він змушений вести замкнутий спосіб життя, оскільки обмежений у пересуванні на тривалі відстані, до лікувальних закладів його змушена супроводжувати мати, від тривалого пересування він відчуває слабкість та задишку. У літній час, коли за допомогою одягу неможливо заховати наслідки каліцтва, він взагалі відчуває свою нікчемність, що завдає йому додаткових моральних страждань. Згідно ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Заподіяну йому трудовим каліцтвом моральну шкоду він оцінює у 380000 гривень, які на підставі діючого законодавства просить стягнути на його користь з відповідача, оскільки відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка цю шкоду завдала.

У судовому засіданні позивач не приймав участі через поганий стан здоров`я, а його представник позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини, повно викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позов у повному обсязі, оскільки позивача було введено відповідачем в оману пропозиціями відшкодування шкоди, від яких він письмово відмовився.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, пояснивши, що за узгодженням з позивачем відповідач з власної ініціативи вже відшкодував позивачу моральну шкоду у сумі 10000 гривень та тим, що на протязі трьох років буде двічі на рік надавати йому курортну путівку для лікування у військовому санаторії, у підтвердження чого суду надані документи. А тому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання про спричинення позивачеві ОСОБА_3 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з врахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану його здоров'я, втрати професійної працездатності, 2 групи інвалідності, вини підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача монтером колії 4 розряду, що вбачається з його трудової книжки (а.с. 17), та 01.07.2010 року о 15 годині 30 хвилин при виконанні позивачем трудових обовязків монтера колії (за сумісництвом - стропальника) у Відкритому акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» (яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг») під час виконання розвантажувальних робіт на залізничній колії № 3 станції Проміжна, складу холодного чавуна доменного цеху № 2, з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а саме: на нього впав незакріплений торцевий щит, внаслідок чого він отримав сполучену травму закриту травму грудної клітини, закритий перелом 8 ребра зліва, розрив лівої легені, лівобічний пневмоторакс, закриту травму живота, яка виразилась у розриві селезінки, великій зачеревній гематомі, закритому розриві крижово-підвздошного сполучення зліва; шок П-Ш ступеню. За результатами розслідування нещасного випадку, який стався з ним, складено акт форми Н-1 про нещасний випадок за № 26 від 15.07.2010 року (а.с.6). Відповідно до п. 7 вказаного акту головною причиною нещасного випадку з ним визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, а з п. 10 вказаного акту вбачається порушення вимог п.3.9 «Інструкції з охорони праці для монтера колії залізничного цеху № 3» самим потерпілим. Згідно розділу 1У акту форми Н-5 розслідування нещасного випадку № 26 від 15.07.2010 року головною причиною нещасного випадку також було визнано недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки (а.с. 9-11). Після огляду позивача у МСЕК 13.10.2010 року його визнано інвалідом 2 групи внаслідок трудового каліцтва та встановлено йому втрату професійної працездатності у розмірі 80 % з 13.10.2010 року по 01.11.2011 року. Згідно висновку МСЕК він потребує додаткових видів допомоги, а саме: санаторно-курортного лікування та медикаментозного лікування, медичної реабілітації, пересування за допомогою милиць (а.с. 17-13). З постанов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі від 31.12.2010 року № 0407/17985.1/8 та № 0407/17985.1/7 (а.с. 14, 15) вбачається. що позивачу призначені та виплачені у звязку з нещасним випадком на виробництві одноразова допомога у розмірі 51699 грн. та призначені страхові виплати у відшкодування втраченого заробітку у розмірі 2365,55 грн. по 31.10.2011 року включно. З заяви позивача до відповідача від 06.01.2011 року вбачається, що він просив виплатити йому компенсацію за моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок нещасного випадку на виробництві у сумі 10000 гривень (а.с.44), яка йому перерахована платіжним дорученням від 3 лютого 2011 року (а.с. 46). З протоколу зустрічі адміністрації ВАТ «АрселорМіттал Кривий ріг» з родичами та постраждалим монтером колії ЖДЦ-3 ОСОБА_3 від 06.01.2011 року вбачається, що виплата 10000 грн. та щорічне надання безоплатної путівки двічі на рік протягом трьох років до санаторію для лікування у відшкодування моральної шкоди між позивачем та відповідачем узгоджене (а.с. 45), але з листування позивача з відповідачем (а.с.48-49, 50-53) вбачається, що позивач «офіційно відзиває свій підпис у протоколі від 06.01.2011 року його зустрічі з адміністрацією ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», але не зважаючи на це відповідач виконав положення п.2 вказаного протоколу та перерахував 10000 гривень на рахунок позивача. Тому суд вважає, що при вирішення питання про відшкодування моральної шкоди, цей факт слід прийняти до уваги, як і виписні епікризи, з яких вбачається характер травми та лікування позивача у медичних закладах (л.д.54-55).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода у результаті нещасного випадку на виробництві, а винним в отриманні позивачем тілесних ушкоджень є відповідач. В результаті трудового каліцтва позивач втратив працездатність в розмірі 80%, став інвалідом 2 групи, постійно проходить стаціонарно курси лікування, переносить фізичний біль, переніс складні операції, змушений постійно приймати знеболюючі препарати. За вказаних обставин суд вважає, що наслідками нещасного випадку на виробництві порушено звичайний для позивача спосіб життя, він змушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а тому переносить моральні страждання та переживання.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Крім того, ст. 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган», а ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків.

Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання розміру відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто 380 000 грн., а також враховує характер та обсяг його фізичних, душевних, психічних страждань від отриманих тілесних ушкоджень, тривалість лікування, втрату можливості трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків позивача, а саме 80% втрати професійної працездатності до переогляду у МСЕК 10.10.2011 року, тому вважає, що вказані зміни потребують від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а також враховує вину відповідача у виробничій травмі позивача.

Враховуючи вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача 80 %, встановлення інвалідності 2 групи до переогляду у МСЕК 01.11.2011 року, стан його здоров'я, наслідки виробничої травми, тяжкість вимушених змін в житті, тривалість страждань та переживань позивача, суд вважає, що у відшкодування заподіяних моральних страждань на користь позивача з відповідача слід стягнути, у рахуванням вже виплачених 10000 грн. - 90000 гривень, що буде відповідною компенсацією його стражданням і переживанням, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача у справі звільнено від державного мита, тому витрати з його сплати суд відносить на рахунок відповідача.

Керуючись ст., ст. 1, 3, 21, 43 Конституції України, ст., ст. 4, 12, 13 Закону України «Про охорону праці», рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст., ст. 153, 173, 2371 КЗпП України, ст.,ст. 15, 60, 88, 209, 213- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (п/р № 4222 в Публічному акціонерному товаристві «Сітібанк», код ЕДРПОУ 21685485, МФО 300584) на користь ОСОБА_3 у відшкодування заподіяної йому трудовим каліцтвом моральної шкоди 90000 гривень; на користь держави судовий збір у сумі 17 гривень та витрати зі сплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 15 гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання до суду апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня проголошення рішення до суду не надійде апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4