Справа № 22-ц-558/2011 Головуючий у I інстанції Мороз К.В.
Категорія цивільна Доповідач - Шемець Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника ОСОБА_5- ОСОБА_6, представника ПАТ „Альфа-Банк ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2010 року у справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву.

ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2010 року та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що обставину повідомлення сторін про відкриття провадження в третейській справі, про час та місце розгляду справи не можна вважати встановленою та підтвердженою належними доказами. Також судом було помилково встановлено, що п.10.3 кредитного договору не суперечить положенням Конституції України та чинному законодавству, оскільки третейський розгляд спорів у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності й не є здійсненням правосуддя (судового захисту). ОСОБА_5, погоджуючись на укладення кредитного договору, помилково вважала, що у випадку необхідності судового захисту її права та законні інтереси будуть захищатись саме судом в передбаченому законом порядку з дотриманням усіх процесуальних гарантій.

Судом першої інстанції не було встановлено, чи було належним чином ознайомлено сторони з Регламентом третейського суду, оскільки таке ознайомлення є обовязковим для встановлення такої обставини, як погодження усіх істотних умов та укладення третейської угоди між сторонами.

Крім того, оскільки позов належним чином ОСОБА_5 не було предявлено, судом розглядалась справа за її відсутності без повідомлення її про час та місце розгляду справи, відповідно вона не була стороною у справі і судом було вирішено питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Також судом першої інстанції було помилково встановлено наявність спору між ОСОБА_5 та ПАТ „Альфа-Банк на час відкриття третейським судом провадження у справі.

ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було повідомлено його як особу, зацікавлену в цій справі, про час та місце розгляду справи, а ОСОБА_5 не повідомляла його про розгляд справи, також вона не отримувала судових повісток для вручення ОСОБА_8 Крім того, суд першої інстанції розглянув справу неповно і не всебічно, не взяв до уваги численні порушення матеріального та процесуального законодавства України, допущені третейським судом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та справи № 453-8/61/10 третейського суду, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 06 квітня 2010 року задоволено частково позов ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_5 за кредитом 1 105 543,22 грн., по процентах 215 963,94 грн., по пені 503 394,53 грн., а разом 1 8249 01,69 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування зазначеного рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, визначених ст.51 Закону України „Про третейські суди, для скасування зазначеного рішення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони підтверджені матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Ч.3 ст.51 Закону України „Про третейські суди визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду.

Зазначені заявником підстави про скасування рішення третейського суду не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені заяви.

Доводи апелянтів щодо неналежного повідомлення учасників третейського розгляду щодо відкриття провадження в третейській справі, часу та місця розгляду справи, не можуть бути підставою для скасування рішення третейського суду, оскільки п.5 ч.3 ст.51 Закону України „ Про третейські суди чітко визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадку вирішення третейським судом питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі, проте апелянти є особами, які брали участь у третейському розгляді, оскільки до них було подано позов і вони являлись відповідачами.

Закон України Про третейські суди у ст.1 передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст.12 цього Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі, і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Відповідно до п.10.3 кредитного договору сторони домовились про розгляд та вирішення спорів, що виникають при виконанні або припинені цього договору, у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до Закону України „Про третейські суди та ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом і заявник самостійно обрав спосіб захисту своїх прав у разі виникнення спору - саме у третейському суді, що передбачено в п.10.3 кредитного договору, письмова форма угоди сторонами дотримана, третейська угода не визнана недійсною компетентним судом, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Також апеляційний суд враховує, що Регламентом Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз ст.2 визначено компетенцію третейського суду і передбачено, що у випадку коли сторони домовились звернутися до третейського суду, регламент останнього є для них обовязковим, проте вимоги щодо обовязкового ознайомлення сторони з даним Регламентом третейська угода не містить, і доводи апелянта в цій частині не є доказом порушення її прав, і, відповідно, в силу положень ч.3 ст.51 Закону України Про третейські суди не можуть бути підставою для скасування рішення третейського суду.

Доводи апелянта про те, що жодними доказами не підтверджено наявність спору між сторонами, не можуть бути взяті до уваги, оскільки законодавчо визначеною підставою для скасування рішення третейського суду є прийняття рішення у спорі, не передбаченому третейською угодою, а спір, що виникає з цивільних правовідносин, сторони третейською угодою визначились передати на розгляд третейському суду.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_8, апеляційний суд виходить з того, що рішення третейського суду ухвалено відносно ОСОБА_5, в мотивувальній частині рішення третейський суд прийшов до висновку про відмову у частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя - ОСОБА_8, тому рішенням третейського суду від 06 квітня 2010 року його права жодним не порушені.

Також апеляційний суд не вбачає порушень прав та інтересів апелянта ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2010 року, оскільки розгляд справи за відсутності ОСОБА_8 урівноважено правом на подання апеляційної скарги, можливості надання апеляційному суду доказів, які він бажав надати суду першої інстанції, вираження своєї позиції у даному спорі в апеляційній скарзі, тому посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права не може бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_8 Валерійовича- відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2010 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: