Справа № 4-с-2/11
Провадження № 4-с/438/2536/11
УХВАЛА

"14" вересня 2011 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Слоквенко Г.П.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 Івановача на неправомірні дії державних виконавців Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державних виконавців Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції, що до виконання рішення Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25.02.2008 року № 2-130/08 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у вересні 2008 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 25.02.2008 року № 2-130, виданим 25.02.2008 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 31.01.2008 року (виконавче провадження № 599/7). Також державними виконавцями було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-130 від 25.02.2008 року, виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області (виконавче провадження № 637/7) у розмірі 150 грн. щомісячно та № 2-130 від 25.02.2008 року, виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області (виконавче провадження № 639/7) у розмірі 1/8 частини щомісячно - до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до 11.09.2010 року. 09.10.2008 року державним виконавцем було винесено постанову №599/7 про об»єднання зазначених виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження за № 599/7 а також про приєднання виконавчого провадження № 637/7 та № 639/7. 08.04.2010 року державним виконавцем було винесено постанову № 599/7 про виведення виконавчого провадження № 638/7 із зведеного виконавчого провадження № 599/7 у зв'язку із направленням виконавчого документа до Солонянського районного суду Дніпропетровської області. 30.07.2008 року державним виконавцем було винесено розпорядження № 15508/7 про надіслання виконавчого листа № 2-130 від 25.02.2008 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно від усіх видів заробітку боржника. За даним розпорядженням з боржника стягувалися аліменти у розмірі 16% до погашення заборгованості, яка у грошовому вимірі склала 841,50 грн., та додатково 2 місяців, 22 днів, а після погашення заборгованості по 25% щомісячно. 10.10.2008 року державним виконавцем було винесено розпорядження № 26157/7 про надіслання виконавчого листа № 2-130 від 25.02.2008 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 150 грн. щомісячно від усіх видів заробітку боржника. За даним розпорядженням з боржника стягувалися аліменти у розмірі 16% до погашення заборгованості, яка розпочалася з 31.01.2008 року, а після погашення заборгованості по 150 грн. щомісячно. 21.04.2010 року головним державним виконавцем було винесено розпорядження Вих. № 5462/7 про знаходження на виконанні у відповідача зведеного виконавчого провадження № 599/7 по примусовому виконанню виконавчих листів:№ 2-130 від 25.02.2008 року, про стягнення з боржника аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення ОСОБА_2 А М. повноліття, № 2-130 від 25.02.2008 року, про стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку та № 2-130 від 25.02.2008 року, про стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/8 частини щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.

Вважають, що з боржника незаконно стягувалися з 31.01.2008 року, аліменти за двома виконавчими листами у розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 31.01.2008 року. У порушення п.6 ч.І ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з 11.09.2010 року продовжувалося стягнення аліментів та не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження 637/7 та виконавче провадження № 639/7. Тобто, незаконно здійснювалися стягнення аліментів з заявника одночасно за двома виконавчими листами у розмірі 1/4 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 31.01.2008 року,одночасно за двома виконавчими листами у розмірі 150 грн. та 1/8 частини щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 11.09.2010 року. А починаючи з 11.09.2010 року за двома виконавчими листами у розмірі 150 грн. та 1/8 частини щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за цими виконавчими листами. Прохали також поновити строк для подання скарги.

Скаржник та його представник в судове засідання не зявилися. Згідно листа, прохали розглядати справу в їх відсутність.

Посадова особа державної виконавчої служби в судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомлено, про день слухання справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд ухвалив здійснювати судовий розгляд даної цивільної справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного запису, оскільки в судове засідання не зявилися всі учасники процесу, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу необхідно залишити без розгляду в звязку з пропущенням строку для її подання до суду, а заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги залишити без задоволення. Оскільки із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що заявник був ознайомлений з рішенням як суду першої так і апеляційної інстанції, на підставі яких здійснювалося стягнення аліментів. Про відкриття виконавчого провадження та його наявність був ознайомлений згідно його заяви про направлення виконавчого листа за місцем роботи від 13.05.2008 року (а.с.19) а також знайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження 08.06.2010 року(а.с.20), тобто ще у 2008 та 2010 році. Таким чином, заявник пропустив строк для подання скарги на дії державного виконавця, здійснені ним ще у 2008, 2010 році. А зазначені заявником підстави поновлення строку не можуть бути враховані судом, як належні в порядку, передбаченому ст. 73 ЦПК України.

У обгрунтовання завданної моральної шкоди, скаржник посилається на те, що у звязку з неправомірними діями державної виконавчої служби він у зв'язку із протиправною бездіяльністю заінтересованої особи мав переживання, душевні страждання. А також те, що змушений звертатися до суду і це тягне за собою моральні затрати.

В той же час, моральна шкода підлягає відшкодуванню у випадках, прямо передбачених законом. У відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки судом не встановлено факт неправомірних дій з боку виконавчої служби, то в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст.73,385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 Івановача на дії державних виконавців Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції залишити без розгляду в звязку з пропущенням строку на її подання до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення ухвали, а особами які не приймали участь при розгляді справи протягом пяти днів з дня її отримання.

ГОЛОВУЮЧИЙ : суддя