УХВАЛА

8 лютого 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Коломієць В.В., при секретарі Наумкіной І.М., розглянувши подання Ленінського відділу Державної виконавчої службі Миколаївського міського управління юстиції про примусове входження до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2011р. Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, мотивуючи свої вимоги тим, що у них на виконанні є виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-504, виданого 14.05.2010р. Ленінським райсудом м.Миколаєва про вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1. В добровільному порядку рішення суду не виконано. За твердженням заявника 04.02.2011р. держвиконавець не був допущений для проведення виконавчих дій. Посилаючись на викладені обставини та ст.ст.376, 379 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» Ленінський відділ ДВС просив дозволити примусове входження до житла за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Між тим ст.80 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений конкретний порядок дій державного виконавця у разі невиконання рішення про вселення стягувана у добровільному порядку. Зокрема, примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувана у приміщення, вказане у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувана про день і час примусового вселення. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувана, до нього застосовуються штрафні санкції, передбачені статтею 87 цього Закону, та вселення здійснюється у присутності понятих, із залученням працівників органів внутрішніх справ. Про виконання рішення про вселення стягувана державним виконавцем складається акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувана у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця з заявою про відновлення виконавчого провадження. У цьому випадку державний виконавець має право повторно провести примусове вселення стягувана та застосувати до боржника подвійні штрафні санкції, передбачені статтею 87 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувана не провадиться, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувана у цьому випадку вирішується в судовому порядку.

Отже, як вбачається з прикладених до подання документів, держвиконавцем не були виконані вимоги даної статті, зокрема, про письмове повідомлення боржника і стягувана про день і час примусового вселення та про застосовуння штрафних санкцій у разі, якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення, що свідчить про те, що обраний заявником спосіб виконання рішення суду суперечить вимогам закону.

За таких обставин суд вважає, що дане подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Ленінського відділу Державної виконавчої службі Миколаївського міського управління юстиції про примусове входження до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дні проголошення (отримання) ухвали.

Суддя: