АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2984/11 Справа № 22ц-9999/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, Дніпропетровського державного аграрного університету на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету про визнання контрактів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У червні 2010року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи(а.с.105-108,120-124,137-138), до Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету про визнання контрактів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що згідно запису в трудовій книжці №14 працює у відповідача викладачем зарубіжної літератури з 26.08.1983року по наказу №82 від 25.08.1983року, згідно запису №16 звільнена наказом №51 від 27.08.2003року. по п.1 ст.40 КЗпП України(ліквідація технікума).

Наказом відповідача №52 від 28.08.2003року, запис в трудовій книжці №17, прийнята на роботу викладачем з 01.09.2003року за контрактом на один рік по 31.08.2004року, який продовжено з 01.09.2004року по 30.08.2007року.

31.08.2007року укладено контракт на два учбових роки по 31.08.2009року, контракт від 31.08.2009року укладено на один рік по 31.08.2010року.

Згідно запису в трудовій книжці №18 від 30.06.2004року Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету переіменовано в Нікопольський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету згідно наказу відповідача №230 від 18.06.2004року.

Наказом №68к від 25.08.2010року звільнена з роботи з 31.08.2010року по п.2 ст.36 КЗпП України у звязку з закінченням строку дії контракту.

Посилаючись на те, що відповідач не мав підстав для її звільнення у звязку з ліквідацією технікума, оскільки в числі інших працівників фактично була переведена в Нікопольський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету, посада викладача зарубіжної літератури є постійною, а не тимчасовою, накази відповідача №51 та №52 від серпня 2003року, контракт від 01.09.2003року є незаконними, про що стало відомо 14.05.2010року при ознайомленні з рішенням суду по цивільній справі №2-360/07 від 27.12.2006року відносно поновлення ОСОБА_3Т на роботі у відповідача, що незаконними є і послідуючі контракти як такі, що укладені в порушення ст.9 КЗпП України та що звільнення по п.2 ст.36 КЗпП України проведено в порушення норм трудового законодавства, ОСОБА_2 в позовній заяві в редакції від 15.06.2011року просила поновити строк на звернення до суду за захистом порушеного права та вважати недійсними:

наказ №51 від 27.08.2003року про звільнення ОСОБА_2 по п.1 ст.40 КЗпП України(у звязку з ліквідацією технікума)змінити на запис: звільнена по переводу по п.3 ст.36 КЗпП України в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету(запис №16 в трудовій книжці);

наказ №52 від 28.08.2003року про прийняття ОСОБА_2 на роботу викладачем по контракту вважати незаконним(запис №17 в трудовій книжці), як і наказ №60 без назви від 01.09.2004року щодо продовження контракту;

запис в трудовій книжці №16 «звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України(ліквідація технікума)» наказом №51 від 27.08.2003року та запис №17 з 01.09.2003року наказом №52 від 28.08.2003року «прийнята на роботу викладачем по контракту»;

контракти від 01.09.2003року, від 31.08.2007року, від 31.08.2009року, змінити запис в трудовій книжці з запису: «звільнена по п.1 тс.40 КЗпП України(ліквідація технікума)» на запис: «звільнена по переводу по п.3 ст.36 КзпП України в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету»;

поновити на роботі на посаді викладача зарубіжної літератури Нікопольського коледжу ДДАУ з 01.09.2010року, визнавши накази №68к від 25.08.2010року «По особовому складу працівників», №12 від 21.02.2011року «По особовому складу працівників» відносно неї, ОСОБА_2, звільненої у звязку з закінченням строку дії контракту(п.2 ст.26 КЗпП України) незаконними;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 10000грн. моральної шкоди(а.с.137-138).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано контракт, укладений між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31.08.2009року у частині визначення строку його дії недійсним.

ОСОБА_2 поновлена на роботі на посаді викладача зарубіжної літератури у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрного університету з 01.09.2010року, визнано накази №68к від 25.08.2010року та №12 від 21.02.2011року незаконними, останні скасовані в частині, що стосується ОСОБА_2.

Стягнуто з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14334,70грн., моральної шкоди 300грн., вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким наказ Нікопольського технікуму гідромеліорації й механізації сільського господарства №51 від 27.08.2003року про її звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України(у звязку з ліквідацією технікуму), змінити на запис: звільнена по переводу по п.3 ст.36 КЗпП України у Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного універсітету(запис №16 у трудовій книжці);

Наказ Нікопольського технікуму Дніпропетровського державного аграрного університету №52 від 28.08.2003року про прийняття ОСОБА_2 на роботу викладачем за контрактом вважати незаконним(запис №17 у трудовій книжці), як і накази

Нікопольського технікуму Дніпропетровського державного аграрного університету №60 від 01.09.2004року без назва у частині ОСОБА_2 та наказ №453 від 01.09.2005року;

Запис у трудовій книжці №16 «звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України(ліквідація тезнікуму)» наказом відповідача №51 від 27.08.2003року і запис №17 з 01.09.2003року наказом відповідача №52 від 28.08.2003року «прийнята на роботу викладачем за контрактом», вважати недійсним, як і контракти від 01.09.2003року, від 31.08.2007року, від 31.08.2009року, складені між ОСОБА_2 і Нікопольським технікумом Дніпропетровського державного аграрного університету, Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету, змінивши запис №16 у трудовій книжці із запису: «звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України (ліквідація технікуму)» на запис : «звільнена по переводу по п.3 ст.36 КЗпП України у Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету», відновивши строк звернення до суду з зазначених вимог, визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду, посилаючись на неповне зясування обставин справи в зазначеній частині та порушення судом норм трудового законодавства.

В апеляційній скарзі Дніпропетровський державний аграрний університет просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають відхиленню, апеляційна скарга Дніпропетровського державного аграрного університету підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, у тому числі в частині визнання недійсним контракту, укладеного між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31.08.2009року в частині визначення строку його дії, суд зазначив у судовому рішенні, що факт постійного переукладання контрактів дає підстави для застосування до останнього ст.39-1 КЗпП України.

Проте такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на таке.

Статтею 9-1 КЗпП України передбачено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників поріняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін(в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 2 ст.23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно ч.2 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку(пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ст.39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору(пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

В частині 3 ст.54 Закону України «Про освіту» визначено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

По справі встановлено, що 26.08.1983року на підставі наказу №82 від 25.08.1983року ОСОБА_2 зарахована на посаду викладача російської мови та літератури Нікопольського технікума гідромеліорації і механізації сільського господарства, про що проведено запис №14 у трудовій книжці(а.с.15).

На підставі наказу №121 від 29.12.1992року Нікопольський технікум гідромеліорації і механізації сільського господарства переіменовано в Нікопольський сільськогосподарський технікум(а.с.16).

Наказом №51 від 27.08.2003року ОСОБА_2 звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку з ліквідацією технікума, про що проведено запис №16 у трудові книжці(а.с.16,51).

01.09.2003року між ОСОБА_2 та Нікопольським технікумом Дніпропетровського державного аграрного університету укладено контракт, за умовами якого на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 28.08.2003року вона прийнята на роботу за контрактом в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного університету викладачем зарубіжної літератури та культорології. Термін дії контракту зазначено з 01.09.2003року по 31.08.2004року, контракт підписано ОСОБА_2 та роботодавцем(а.с.18,143).

На підставі наказу №230 від 18.06.2004року Міністерства аграрної політики України Нікопольський технікум Дніпропетровського державного аграрного університету

наказом №45 від 30.06.2004року переіменовано в Нікопольський коледж Дніпропетровського державного аграрного університету(а.с.16).

29.06.2004року ОСОБА_2 звернулася до директора Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету з заявою про укладення строкової трудової угоди терміном на три роки(а.с.144).

Як вбачається із тексту наказу №60 від 01.09.2004року Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету, заява ОСОБА_2 задоволена, контракт продовжено на три роки з 01.09.2004року по 31.08.2007року. Даний факт підтверджується підписом ОСОБА_2 в зазначеному наказі та відповідною відміткою в тексті контракту від 01.09.2003року(а.с.18,131).

31.08.2007року ОСОБА_2 звернулася до директора Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету про укладення з нею строкової трудової угоди терміном на два роки(а.с.145). На підставі зазначеної заяви між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету укладено контракт від 31.08.2007року терміном з 01.09.2007року по 31.08.2009року, контракт підписаний сторонами(а.с.19).

25.08.2009року ОСОБА_2 звернулася до директора Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету з заявою про продовження трудових відносин за контрактом(а.с.146).

31.08.2009року між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету укладено контракт від 31.08.2009року терміном з 01.09.2009року по 31.08.2010року, контракт підписаний сторонами(а.с.20).

Наказом №68к від 25.08.2010року ОСОБА_2 звільнена з роботи 31.08.2010року у звязку з закінченням строку дії контракту(а.с.38).

Перевіряючи доводи та заперечення сторін щодо заявлених вимог, суд прийшов до правильного висновку, що з наказами №51 від 27.08.2003року, №52 від 28.08.2003року Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету та записами №16, №17 у трудовій книжці ОСОБА_2 була обізнана та ознайомлена належним чином, про що свідчать її послідуючі дії, у тому числі: звернення до відповідача з заявою від 28.08.2003року про прийняття на роботу за контрактом в Нікопольський технікум Дніпропетровського державного університету викладачем зарубіжної літератури та укладеним контрактом від 01.09.2003року, які нею складені та підписані(а.с.18,51,55,143).

З позовом про незаконність зазначених наказів та записів в трудовій книжці ОСОБА_2 звернулася до суду у червні 2010року, тобто майже через сім років(а.с.1).

Таким чином, встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в зазначеній частині вимог, у тому числі і з підстав пропуску останньою строку на звернення до суду за захистом порушеного права, і обгрунтовано відмовив в їх задоволенні.

Доводи ОСОБА_2 про те, що про порушення свого права щодо вказаних наказів та записів в трудовій книжці дізналася лише 14.05.2010року при ознайомленні з рішенням суду по цивільній справі №2-360/07 від 27.12.2006року, ухваленого відносно позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі у відповідача, суд обгрунтовано не взяв до уваги, зазначивши, що вказане судове рішення не стосується прав та обовязків ОСОБА_2, у звязку з чим положення ч.3 ст.61 ЦПК України на неї не поширюється.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності судового рішення в частині відмови в задоволенні позову не спростовують висновок суду про його безпідставність, підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 та скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не встановлено.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсними контрактів від 01.09.2003року, від 31.08.2007року та від 31.08.2009року, то в цій частині вимог суд послався на часткове їх задоволення.

При цьому суд обгрунтовано не прийняв до уваги доводи позивачки про незаконність застосування до неї контрактної форми трудового договору, зазначивши, що це прямо дозволено ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту» та що підстав для визнання недійсними контрактів від 01.09.2003року та від 31.08.2007року не встановлено, оскільки ці контракти жодним чином не порушували прав позивачки.

Висновки суду в цій частині підтверджуються фактичними обставинами справи, у тому числі відповідними заявами ОСОБА_2 про укладення з нею контрактів на термін, зазначеий в контрактах, контрактами, які підписані як роботодавцем так і ОСОБА_2І.(а.с. 18,19,131,143-145).

Доводи ОСОБА_2 про недійсність контрактів від 01.09.2003року та від 31.08.2007року, як таких що порушують її права, безпідставні та протирічать матеріалам справи і зазначеним нормам матеріального права, які регулють правовідносини щодо укладення контрактів.

Разом з тим, встановивши відсутність підстав для визнання недійсними контрактів від 01.09.2003року та від 31.08.2007року, суд прийшов до помилкового висновку про недійсність контракту від 31.08.2009року, укладеного терміном з 01.09.2009року по 31.08.2010року, зазначивши у судовому рішенні, що факт постійного переукладання контрактів дає підстави для застосування до останнього ст.39-1 КЗпП України.

Однак, суд не взяв до уваги, що дія ст.39-1 КЗпП України не поширюється на ч.2 ст.23 КЗпП України, тобто у випадку укладення контракту. Контракти від 01.09.2003року та від 31.08.2007року суд визнав такими, що відповідають вимогам закону та не порушують прав позивачки.

Оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору, у тому числі контракту від 31.08.2009року, ОСОБА_2 виявила при його укладенні та в цей же час виявила волю на його припинення після закінчення строку, на який він був укладений, про що свідчить відповідна заява ОСОБА_2 від 25.08.2009року про укладення контракту та контракт від 31.08.2009року, укладений терміном з 01.09.2009року по 31.08.2010року, які нею підписані(а.с.20,146), наказ власника №68к від 25.08.2010року про звільнення ОСОБА_2 з роботи 31.08.2010року у звязку з закінченням строку дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.38) є таким, що відповідає вимогам закону, що регулює порядок припинення трудового договору у звязку з закінченням строку його дії.

Таким чином, висновки суду про задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання недійсним контракту, укладеного між нею та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31.08.2009року в частині визначення строку його дії; поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді викладача зарубіжної літератури у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрного університету з 01.09.2010року, визнання наказів №68к від 25.08.2010року та №12 від 21.02.2011року незаконними та їх скасування в частині, що стосується ОСОБА_2; стягнення з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 14334,70грн., моральної шкоди 300грн.; та судових витрат є такими, що протирічать матеріалам справи та зазначеним вимогам закону, у звязку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду в зазначеній частині на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову в задоленні таких вимог.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 о.І. підлягає відхиленню, а апеляційна скарга Дніпропетровського державного аграрного університету підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Дніпропетровського державного аграрного університету задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2011 року в частині визнання недійсним контракту, укладеного між ОСОБА_2 та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрного університету від 31.08.2009року в частині визначення строку його дії; поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді викладача зарубіжної літератури у Нікопольському коледжі Дніпропетровського державного аграрного університету з 01.09.2010року, визнання наказів №68к від 25.08.2010року та №12 від 21.02.2011року незаконними та їх скасування в частині, що стосується ОСОБА_2; стягнення з Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 14334,70грн., моральної шкоди 300грн.; 147грн. судового збору на користь держави та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні зазначених вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-