Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2010 року в справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва про визнання розірвання шлюбу фіктивним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2010 року заявник ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою в якій просила суд визнати розірвання шлюбу між нею, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 фіктивним. Зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва анулювати актовий запис № 645 від 31 липня 2007 року та свідоцтво про розірвання шлюбу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2010 року заяву задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, як особа про права та обовязки якої вирішено питання оскаржуваним рішенням суду, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що 05 серпня 1970 року Дніпровським відділом РАГС м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, від якого 26 грудня 1979 року у них народився син ОСОБА_8, який помер 15 квітня 2007 року. 31 липня 2007 року шлюб було розірвано відділом РАГС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, відповідно до ст. 106 СК України.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту розірвання зазначеного шлюбу фіктивним ОСОБА_6 зазначає, що зазначене розірвання шлюбу між нею та її покійним чоловіком мало на меті виключно спонукання її чоловіка до відмови вживати спиртні напої.

Приймаючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що після розірвання шлюбу заявниця та ОСОБА_9, який помер 25 січня 2008 року, продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припиняти шлюбні відносини, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Однак з викладеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено що заявник ОСОБА_6 та її померлий чоловік ОСОБА_7 після розірвання шлюбу з 31 липня 2007 року по 25 січня 2008 року продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

Так, пославшись на покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд першої інстанції не звернув уваги, що вони посвідчили, спільне проживання заявника та її померлого чоловіка. Однак вони не вказали, що заявниця ОСОБА_6 проживала з своїм бувшим чоловіком саме однією сімєю як чоловік та дружина. Також з показів зазначених свідків не вбачається, що покійний ОСОБА_7 не мав наміру припиняти шлюбні відносини, що є обовязковою обставиною, визначеною ст. 108 СК України, до визнання розірвання шлюбу фіктивним.

За таких обставин рішення суду не відповідає обставинам справи на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, розглядаючи подану заяву, суд першої інстанції з невідомих причин не звернув уваги, що заява про встановлення факту розірвання шлюбу фіктивним подана заявником з метою отримання права спадкування після її померлого чоловіка з яким шлюб було розірвано.

Однак, всупереч вимогам ч. 4 ст. 235 ЦПК України суд не повідомив про розгляд справи зацікавлених осіб, а саме спадкоємців померлого, в тому числі і апелянта ОСОБА_5, який є братом померлого, що потягло за собою вирішення питання про права та обовязки останнього без його участі.

Також судом було допущене грубе порушення вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з залишенням заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 304, 307-310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2010 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_6 про визнання розірвання шлюбу фіктивним залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2