Справа №2-а-1665/09 24.01.2011 24.01.2011 24.01.2011
Провадження №22ц-4021/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА Іменем України

2011 року січня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі: Єфіменко О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ)

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2009 р. за позовом ОСОБА_1 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2008 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 р.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахунок такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2009 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано УПФ здійснити нарахування та виплату несплати позивачу підвищення до пенсії за період з 2 квітня по 31 грудня 2006 р. та з 9 липня по 31 грудня 2007 р.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність постанови в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Справа №22а-39/11 Категорія: 70

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін до За:- України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України в:~ 1 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що шль дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., запроваджуються у 20і! - - поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у поряд - визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Рал України з питань бюджету.

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2(К - р., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Пре Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № 6- рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахунки (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином, в межах позовних вимог право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., мають діти війни з 9 липня до 31 грудня 2007 р.

Разом з тим, доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Суд помилково поклав на відповідача обов'язок щодо перерахунку пенсії з 02 квітня по 31 грудня 2006 року, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім того, покладаючи обов'язок щодо проведення перерахунку пенсії та виплати підвищення, суд першої інстанції не зазначив розміру підвищення до пенсії, який відповідно до ст. 6 Закон від 18 листопада 2004 року становить 30 % мінімального розміру пенсії.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні.

Керуючись ст.ст. 197,198,202, 207 КАС України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2009 р. в частині покладення на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва обов'язку виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 2 квітня до 31 грудня 2006 р. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 щодо покладення обов'язку на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва виплачувати підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2 квітня до 31 грудня 2006 р. - відмовити.

Постанову суду в частині покладення обов'язку на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо нарахування та виплати за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року підвищення до пенсія як дитині війни змінити. Викласти резолютивну частину в такій редакції: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постанову районного суду в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді