АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 листопада 2011 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік листопад 29 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі головуючого суддів

при секретарі Бараннік О.П.,

суддів Глущенко Н.Г., Городничої В.С.,

при секретарі Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним окремого пункту кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», після зміни найменування банку 14.06.2010 року - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсним пункту 6.2 договору невідновлювальної кредитної лінії, посилаючись на те, що між зазначеним банком та нею 02.10.2008 року був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 085/1134-8, відповідно до пункту 6.2 якого «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою : 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Грошевим Василем Миколайовичем або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків».

Позивачка вважає, що вказаний пункт договору невідновлювальної кредитної лінії є таким, що порушує її право на справедливий, незалежний і безсторонній суд, обмежує її права та суперечить Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про третейські суди» бо Третейський суд Асоціації Українських банків є судом, утвореним при Асоціації Українських банків, членом якої є також і «Укрсоцбанк» і де гонорари суддям виплачуються саме Асоціацією Українських банків після розгляду справи по суті та винесення процесуального рішення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2010 року пункт 6.2 договору невідновлювальної кредитної лінії № 085/113-8, укладеного 02 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», нині Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 визнано недійсним.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», посилаючись на необгрунтованність зазначеного рішення суду, просило його скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводівсправах апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню, з послідуючою постановкою нового рішення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що третейське застереження, яке викладене в пункті 6.2 спірного договору суперечить вимогам ст. 129 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про третейські суди» та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та чим порушуються права позивачки.

З таким висновком суду повністю погодитися не можливо, оскільки він зроблений поверхово та без належного з'ясування всіх обставин по справі.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Ці випадки зазначені в ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті З, пункту 9 статті 4 та розділу VІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом ( ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити права і свободи від порушень і противоправних посягань ( ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст. 22, ст.. 64 Конституції України).

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і противоправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

З урахуванням наведеного не можна погодитися з висновками суду про те, укладення сторонами третейської угоди є порушенням прав позивачки, оскільки угода про передання справи на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення суду, а одним із способів реалізації права на захист своїх прав. Інших підстав недійсності пункту 6.2 договору позивачкою не наведено та судом не зазначено.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, з послідуючою постановкою нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, п.1 ст. 309, ст.ст. 313 - З 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2010 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним окремого пункту кредитного договору - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: