Справа № 2-2113/2011р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2011 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі :

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

при секретарі Ляшик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, свої вимоги мотивувала тим, що 21.08.2009 року вона уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, зареєстрований в реєстрі за №771, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №3585630 (далі договір), відповідно до якого ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності ? частку квартири АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_2 зобовязалась надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення на умовах договору.

Оскільки відповідач на думку позивача не виконувала у повному обсязі взяті на себе зобовязання за договором довічного утримання, а саме не забезпечувала ліками і тому ОСОБА_1 вимушена була звертатись за сторонньою допомогою, а тому просить розірвати договір.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила його задоволення.

Відповідач у судовому засіданні 07.06.2011 року проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що допомагала в міру можливості, купила диван, поставила металопластикові вікна.

Заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного.

21.08.2009 року позивач по справі уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №771, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №3585630, відповідно до якого ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності ? частку квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобовязалась надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення на умовах договору.

Після підписання договору, відповідач не виконувала у повному обсязі умови договору довічного утримання, не надавала матеріальної допомоги для придбання необхідних лікувальних засобів, стосунки між сторонами погіршились.

Відповідно до п. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Аналізуючи добуті у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що позивач свої вимоги довів: відповідач належним чином не виконувала свої обовязки, обумовлені договором довічного утримання, чим не задоволена позивачка, що підтверджується поясненнями позивача, відповідач в судовому засіданні визнала даний позов, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.755 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 21 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №771.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення (отримання його копії).

Суддя: Н.О. Румянцева