КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-543/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.05.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Варакута Є.Ю.,

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4,

представників позивачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачів - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: комунальне підприємство дирекції єдиного замовника «Корабел» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування та вселення в житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що колишня дружина сина та онук не мешкають у спірній квартирі без поважних причин з лютого 2007 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування та вселення в житлове приміщення. Свої вимоги обгрунтовували тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 вона з неповнолітнім сином мусили виїхати з спірної квартири через постійні сварки з матірю колишнього чоловіка та звертатися на протязі 2007-2008 років за захистом порушеного права користування спірною квартирою до правоохоронних органів. Обидва позови обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали на підставах викладеним в позові та просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, т.я. вони без поважних причин з лютого 2007р. не користуються житлом. Зустрічний позов не визнали та суду пояснили, що відповідачі добровільно покинули квартиру в липні 2007р., т.я. ОСОБА_4 0.0. пішла проживати до іншого чоловіка. Ніх членів сімї не заважав користуватися квартирою та не чинив їм перешкоди і онук ОСОБА_8 мав ключі від квартири.

Відповідачі позов не визнали, вважаючи його необгрунтованим, оскільки обставини що зазначені в ньому не відповідають дійсності, а зустрічний позов підтримали. Не заперечували, що з липня 2007р. ОСОБА_7 мусила не проживати у спірній квартирі через постійні сварки з матірю колишнього чоловіка - ОСОБА_2. Вона вимушена була проживати з неповнолітнім сином в орендованій квартирі і нести матеріальні витрати, а з травня 2010р. вимушена переїхала до батьків, де вона раніше проживала.. Більш того починаючи з 1998р. батьки колишнього чоповіка не проживають у спірній квартирі, а фактично мешкають в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області. Вони не пускали її до квартири, тому вона зверталася за захистом до правоохоронних органів, однак до суду не зверталася через юридичну необізнаність. Син постійно бував у спірній квартирі у батька, мав ключі від квартири.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши докази по справі суд встановив наступне

Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї . за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності ціє особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з спільного рішення адміністрації та профкому суднобудівного заводу «Океан» №18 від 26.11.1982р. ОСОБА_2 на склад сімї з чотирьох осіб: чоловіка ОСОБА_3, сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_9 надано ордер на право вселення у двокімнатну квартиру АДРЕСА_2,. ( а.с. 9 ) де вони були всі зареєстровані.

30.11.1991р. син наймача квартири ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_7 Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 25.06.1992 року ( а. с 20,37), які з згоди усіх членів сімї були зареєстровані в спірній квартирі з квітня 1996 року

Відповідно до довідки № 4764 від 25.08.2010 р. у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3, яка не приватизована, зареєстрований склад сімї : ОСОБА_2- наймач квартири, ОСОБА_2 .Г Р,- чоловік, ОСОБА_4- син, ОСОБА_7- невістка, ОСОБА_8 - онук ( а.с. 8 )

Проте 07.06.2003 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було розірвано, актовий запис №249 від 23.07.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ФП № 037423, який видано 23.07. 2008 р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції . ( а.с. 36)

Згідно акту, складеному 25.08.2010 року сусідами позивачів ОСОБА_10 ОСОБА_11 -відповідачі : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не проживають у квартирі з 2007 р. і по теперішній час. (а.с. 14).

Судом встановлено, що іншого житла чи найму відповідачі не мають, однак ОСОБА_7 раніше проживала та їй надавалася житлова площа в квартирі її батьків за адресою: АДРЕСА_4 і де вона останній час з травня 2010р. проживає. Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_7 пішла від чоловіка з неповнолітнім сином до іншого чоловіка, вони її бачили з ним, однак де вона проживала з ним вони не знають. Вона не сплачувала комунальні послуги з часу свого не проживання. їй позивачі не чинили перешкоди у користуванні квартирою. Проте онука бачили з батьком у спірній квартирі, після того, як його мати пішла, він мав ключі від квартири. За такого суд вважає, що ОСОБА_8, який на той час був неповнолітнім, не можна визнати таким, що втратив право користування спірною квартирою. У звязку з цим первісний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Пояснення свідків рідного брата відповідачки ОСОБА_16 та подруги ОСОБА_17 суд не бере до уваги через те, що вони зацікавлені особи та давали показання , які протирічать доказам по справі.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт, що відповідачка ОСОБА_7, як колишня дружина, яка у суді не заперечувала, що вона не проживає у спірній квартирі з 2007 року підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою, а ОСОБА_18 має право на проживання та вселення у спірну квартиру, як член сімї наймача, а тому первісний та зустрічний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209,212, 214-215, 218 ЦПК України суд, ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: комунальне підприємство дирекції єдиного замовника «Корабел» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням і зустрічну позовну заяву ОСОБА_19, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в праві користування та вселення в житлове приміщення - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою , що втратила право користування жилою площею квартири АДРЕСА_2

Вселити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_2, зобовязавши ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою № 22 в будинку №16-а по проспекту Корабелів в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.Г.Циганок