АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7561/2011р. Головуючий 1-ї інс. ОСОБА_1
Категорія: із договорів Доповідач - Пилипчук Н.П.
УХВАЛА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого-судді Пилипчук Н.П.

суддів Цвірюка В.О., Трішкової І.Ю.,

при секретарі Козир Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання довіреності недійсною з моменту її видачі, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 30 серпня 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 4995 довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, іншими громадянами з питань управління та розпорядження належними йому (ОСОБА_2О.) простими іменними акціями закритого акціонерного товариства «Променерго», акціонером якого є ОСОБА_2, без будь-якого винятку. Проте, позивач зазначену довіреність ніколи не підписував, не розписувався в книзі реєстрації нотаріальних дій. Вказує, що довіреність від 30 серпня 2005 року посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 була зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за № 4995 лише через 10 місяців з моменту її видачі та не внесена до Єдиного реєстру довіреностей інформацію про довірителя, чим порушено п.п.1.5, п.п. 2.1, п.п.2.6.1, п.п.1.12 Положення «Про єдиний реєстр довіреностей». Наполягає, що нотаріусом порушені вимоги ст. 43, 49 ЗУ «Про нотаріат», вона не встановлювала особу громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальних дій, повинна була відмовити у вчиненні нотаріальної дії, оскільки для посвідчення довіреності від імені ОСОБА_2 звернулася особа, яка не мала на це повноважень, а за таких обставин вчинення такої дії суперечило закону. Просить визнати довіреність недійсною з моменту її видачі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 30 серпня 2005 року до неї звернувся громадянин ОСОБА_2 з питанням оформлення довіреності. З ним був громадянин ОСОБА_5 на якого гр. ОСОБА_2 вирішив оформити довіреність. Помічник нотаріуса підготував проект документу, в цей час нею особисто було перевірено особу ОСОБА_2 відповідно до паспорту громадянина України, який був наданий. У бесіді вона (ОСОБА_4В.) впевнилася у дієздатності ОСОБА_2, оскільки мова його була чітка та виразлива. Ніяких підстав для відмови у оформленні довіреності не було. Роздрукувавши текст довіреності вона (ОСОБА_4В.) надала його для ознайомлення ОСОБА_2, який у її присутності прочитав текст довіреності, підписав її (довіреність) та покинув кабінет. В цей час у приміщенні нотаріальної контори також знаходився ОСОБА_5 який разом з ОСОБА_2 покинули приміщення нотаріальної контори. Довіреність була оформлена і видана у відповідності до норм діючого законодавства і ніяких порушень з її (ОСОБА_4В.) сторони не відбулося.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник, позов також не визнали, просили відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 30 серпня 2005 року він (ОСОБА_5В.) разом з ОСОБА_2 з метою складання довіреності прибули до приватного нотаріуса ОСОБА_4, у якої ОСОБА_2 оформив на його (ОСОБА_5В.) ім'я довіреність, видачу якої в теперішній час оспорює, після чого ОСОБА_2 передав йому (ОСОБА_5В.) вказану довіреність представляти інтереси ОСОБА_2О у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, іншими громадянами з питань управління та розпорядження належними ОСОБА_2 простими іменними акціями закритого акціонерного товариства «Променерго».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що всупереч вимог закону, суд не надав оцінку, не навів мотивів відмови у прийнятті доказів, які були приєднані до матеріалів справи під час розгляду зазначеної справи, а саме висновку судово-почеркознавчої експертизи Харківського НДІ ім. М.С. Бокаріуса № 9045 від 24.11.2008 року, в якому зроблено категоричний висновок про виконання досліджуваних рукописних записів не ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 посвідчено довіреність та зареєстровано в реєстрі за № 4995, якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, іншими громадянами з питань управління та розпорядження належними ОСОБА_2 простими іменними акціями закритого акціонерного товариства «Променерго», акціонером якого є ОСОБА_2, без будь-якого винятку.

Позивач наполягає, що зазначену довіреність не підписував.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи містять висновок спеціаліста та три висновки судово-почеркознавчих експертиз, зроблених різними експертними установами, які досліджували питання належності підпису та рукописних записів виконаних від імені ОСОБА_2 в довіреності від 30 серпня 2005 року.

Так, висновками почеркознавчої експертизи № 9045 від 24 листопада 2008 року призначеної судом та проведеної Харківським НДІ ім. М.С. Бокаріуса було встановлено, що підпис та рукописні записи від імені ОСОБА_2 в оригіналі другого примірника довіреності від 30 серпня 2005 року та в двох електрографічних копіях вказаної довіреності виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно висновків спеціаліста № 1 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановити чи виконані підписи від імені ОСОБА_2 електрографічні зображення яких містяться в графі «Підпис» в електрофотокопіях двох примірників довіреностей від 30 серпня 2005 року та проти його прізвища в електрофотокопіях сторінки реєстру нотаріальних дій, ОСОБА_2 або іншою особою, не виявилося можливим.

Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №414/176 від 01 вересня 2010 року встановити ОСОБА_2 чи іншою особою виконаний підпис чи рукописний запис «ОСОБА_2О.» у графі «підпис» довіреності від 30 серпня 2005 року, не виявилося можливим, оскільки, встановлені в ході порівняльного дослідження збіжні та розбіжні ознаки підпису в жодному випадку не утворюють сукупності достатньої для будь-якого категоричного чи ймовірного висновку.

Судова колегія вважає, що оскільки проведені по справі дві почеркознавчі експертизи мали різні висновки судом обґрунтовано призначена повторна судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертній установі Харківському НДІ ім. М.С. Бокаріуса, що надала первісний висновок експертизи.

Відповідно до висновків повторної судово-почеркознавчої експертизи №10984 від 27 січня 2011 року встановити ОСОБА_2 чи іншою особою виконаний підпис від його імені в оригіналі другого примірника довіреності від 30 серпня 2005 року, в рядку підпис, не надається можливим, оскільки встановлені в ході порівняльного дослідження збіжні та розбіжні ознаки підпису в жодному випадку не утворюють сукупності достатньої для категоричного (позитивного, негативного чи ймовірного висновку). Виявити характер (навмисний чи природній) походження діагностичних ознак в обсязі наданого порівняльного матеріалу, особливо наближених за часом виконання до досліджуваних підписів, не надається можливим, оскільки вони могли проявитися як в наслідок виконання підпису в будь-яких незвичайних умовах (незвичайна поза, хворобливий стан, хвилювання, алкогольне сп*яніння, тощо), так і в наслідок навмисної зміни власної почеркової навички (автопідлог), або є ознаками почерку когось іншого.

З матеріалів справи вбачається, що в ході повторної судово-почеркознавчої експертизи №10984 були досліджені вільні й умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 в тому числі й ті, що досліджувались експертом при проведені первісної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. З ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв та не поклав в основу рішення висновок почеркознавчої експертизи № 9045 від 24 листопада 2008 року, оскільки він спростовується висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи №10984 від 27 січня 2011 року, та суперечить доказам, наданим сторонами у судових засіданнях.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_6 показала, що вона працювала помічником приватного нотаріуса ОСОБА_4, була присутня в приміщенні нотаріальної контори 30 серпня 2005 року, коли до приватного нотаріуса звернувся з питання посвідчення довіреності ОСОБА_2, вона особисто бачила цю особу в приміщенні нотаріальної контори, оскільки займалась підготовкою документів для нотаріуса.

Оспорювана довіреність була зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за № 4995 через десять місяців після її складання, однак діюче на час посвідчення довіреності законодавство не ставило дійсність довіреності в залежність від її реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Зазначене не ставиться під сумнів і в апеляційній скарзі представника позивача.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу у цій справі окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судова колегія вважає, що позивачем не доведені обставини, які б дозволяли зробити висновок про недійсність нотаріально посвідченої довіреності від 30 серпня 2005 року відповідно до вимог ст. 215 ЦК України.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права в межах позовних вимог. Порушень норм процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи судовою колегією не встановлено.

В силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді