РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2011

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Маршал І.М., при секретарі Мелашенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи втратившою право користування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказала, що згідно договору-купівлі-продажу квартири позивачка є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Одна у повній мірі не має можливості користуватися вказаною квартирою, оскільки у ній значиться зареєстрованим ОСОБА_3, який є для неї сторонньою особою. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою.

В судовому засідання позивачка підтримала заявлений позов.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву із проханням справу слухати у його від сутності та вказав, що позов визнає.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом обєктивно встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, право власності вона набула на підставі укладеного договору купівлі-продажу квартири від16 грудня 1999 року, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.12.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за я ким вона стала власницею ? частини квартири та договору дарування частини квартири від 26 грудня 2005 року, відповідно до якого ОСОБА_5 подарував позивачці належну йому ? частин квартири АДРЕСА_2.

У даній квартирі залишився зареєстрованим за обліками ВГІРФО ОСОБА_3, - чоловік попередньої власниці квартири.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав передбачених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а тому виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.

Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Оскільки ОСОБА_3 не є членом сімї власника ОСОБА_1, тому її вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою до відповідача та визнання його таким, що втратив право користування квартирою є правомірні, у звязку з припиненням права власності ОСОБА_6 на жиле приміщення.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 27 в будинку № 9 по вул. Здоровя в м. Славута.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Маршал І. М.