Жовтневий районний суд Миколаївської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у

складі головуючого - судді Сеаденовой Л.М., при секретарі - Озьоркіній О.В., за участю позивача - ОСОБА_1 відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

9 грудня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити їй пропущений строк для прийняття спадщини, визнати частково не дійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане в 2005 ропі державною нотаріальною конторою № 5 на імя ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,0 та., яка розташована на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_3, яка померла 5 червня 2001 року.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 5 червня 2001 року померла її мати - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина яка складається з: житлового будинку № 14 по вул. Зелена в с. Мирне Жовтневого району Миколаївської області, а також земельних ділянок, загальною площею 13,5 га., розташованих на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її сестра - відповідачка - ОСОБА_2 Оскільки відповідачка на момент смерті матері була зареєстрована та разом проживала з матірю в спадковому будинку, позивач не заперечувала, щоб ОСОБА_2 оформила житловий будинок на себе, відмовившись від частини спадщини на її користь. Що стосується земельної ділянки то вона від ЇЇ успадкування не відмовлялася.

У встановлений законом строк позивач як спадкоємиця першої черги до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері не зверталася, оскільки вказала, що досягла згоди з відповідачкою про те що остання сама оформить спадкові права на них двох. Однак відповідачка своєї обіцянки не виконала, скориставшись її юридичною неграмотністю.

Строк для звернення до нотаріальної контори пропущений позивачкою з поважних причин, оскільки відповідачка тривалий час приховувала від неї факт смерті їх матері, потім вона не мала можливості звернутися до нотаріуса в звязку з психічною хворобою її доньки ОСОБА_5, яку не могла залишити без нагляду, а також смерті онука ОСОБА_6 та тяжкою хворобою чоловіка ОСОБА_7ї.

Підставою до звернення до суду стало те, що 3 грудня 2010 року в державній нотаріальній конторі № 5 їй стало відомо, про те, що ОСОБА_2 весь спадок оформила на себе. Вважає, що оскільки відповідачка обманним шляхом оформила весь спадок на себе, позбавивши її тим самим права власності на спадкове майно, вона змушена звернутися до суду та просила визнати частково не дійсним свідоцтво про право на спадщину видане 22 серпня 2005 року державним нотаріусом Жовтневої нотаріальної контори надати їй додатковий сірок для зверненням до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,0 га., яка розташована на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду поясняла, що 5 червня 2005 року померла її мати. Але про це їй стало відоме тіл мок в липні 2005 року. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 14 по вул. Зелена в с. Мирне Жовтневого району Миколаївської області, а також земельних ділянок, загальною площею 13,5 га., розташованих на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. До нотаріальної контори вона не зверталася оформлення спадщини, оскільки відповідачка пообіцяла, що сама буде займатися оформленням їхнього спадку. До суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини теж не зверталася. Ніяких доручень на наведення її спадкової справи вона ОСОБА_2 не надавала. Причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори є родинні проблеми та відсутність коштів, а також те, що вона є пенсіонеркою та мешкає в іншому населеному пункті. Про те що відповідачка має намір оформлювати спадок їй було відомо, ще до того як ОСОБА_2К, отримала свідоцтво про право на земельну ділянку, але про те що зона оформила всю земельну ділянку на себе їй стало відомо тільки у грудня 2010 року від нотаріуса. Оскільки від спадку вона ніколи не відмовлялася, а відповідачка позбавила її права власності на спадкове майно, то просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, та суду пояснила, що після смерті матері залишився спадок, який складається з: житлового будинку № 14 по вул. Зелена в с. Мирне Жовтневого району Миколаївської області, а також земельних ділянок, загальною площею 13,5 га., розташованих на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. На день смерті ОСОБА_3 з нею в будинку були зареєстровані та проживали відповідач, її чоловік та син. Оскільки всі правовстановлюючі документи на вказане майно оформлені на матір вона в серпні 2005 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як мала намір здавати земельну ділянку в оренду. Про те, що вона зайнялася оформленням спадщини позивач знала, та не претендувала на спадкове майно. Крім того ОСОБА_1 вона ніколи не обіцяла, що спадщину буде оформлювати на двох. Доручення, щоб займатися спадковими справами позивача вона їй надано не було. Свідоцтво про право на. земельну ділянку вона отримала з 2005 році. Право власності на земельну ділянку на який розташований будинок, вона отримала 09.12.2009, на сам житловий будинок право власності поки ще не оформляла. Позов не визнає в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, в тому числі і матеріли спадкової справи, судом встановлено, шо відповідне до свідоцтва про народження ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_3 (а. с. 13). яка померла 05.06.2001 року відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 15), згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу позивачка змінила своє прізвище з Бикової на Данішевську (а.с.14і.

Відповідно до довідки Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області на день смерті спадкодавця з нею були зареєстровані та проживали донька померлої- Шуйська Р.К., її чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_10 (а.с. 17). Родинні відносини померлої ОСОБА_3 та спадкоємця ОСОБА_2 підтверджуються матеріалами спадкової справи (а.с28,29).

Відповідно до державного акту на право приватної власності, виданого 28.04.1999 року на підставі рішення 2 сесії 4 скликання Мирнівської сільської ради народних депутатів від 31.03.1999 року (а.с. 31-33) ОСОБА_3. К.Ф. була власником земельної ділянки площею 12,56 га., що розташована на території Мирнівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

22 серпня 2005 року ОСОБА_10 на підставі доручення виданого ОСОБА_2 (а.с. 45) звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття відповідачем спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 померлої 5 червня 2001 року (а.с. 23).

29.08.2005 року відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 38).

29 грудня 2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку видану для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.56).

Як вбачається з позовної заяви, пояснень сторін, ОСОБА_1 .П К. знала про напевне їй право, як спадкоємиці першої черги на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, але за власного ініціативою до нотаріальної контори не зверталася. Крім того позивачка посилається на те, що вона сподівалася що відповідач займеться оформленням її спадкової справи, але ніякого доручення на це нею надано не було.

По слину строку передбаченого законом державний нотаріус Жовтневого району видала свідоцтво про право на спадщину, спадкоємцю який звернувся за прийняттям спадщини. Позивач до нотаріальної контори не зверталася в установлений законом термін, хоча знала про таку необхідність зі слів відповідача, яка повідомляла її про те, що збирається звертатися до нотаріальної контори для оформлення спадщини, про що вона повідомила в суді. Більш того ОСОБА_1К, не зверталася ні до суду, ні до нотаріальної контори на протязі пяти років після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачу, та на протязі девяти років з дня відкриття спадщини.

Доводи позивача щодо необізнаності про необхідність звернення до нотаріальної контори з заявою в шестимісячний термін після смерті спадкодавця, а також родинні проблеми взагалі без конкретизації подій на окремі періоди, та посилання відсутність коштів не є поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності нового Цивільного кодексу України, тобто після 1 січня 2004 року. Таким чином суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Як встановлено з пояснень позивача, які оспорюють ся відповідачкою, ОСОБА_1 досягла згоди з відповідачкою про те що ОСОБА_2 оформить сама спадкові права на них двох. Посилаючись на вказану домовленість, позивачка висуває вимоги про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним у позові вказує, що відповідач її не одноразово запевняла, що допоможе їй оформить спадщину, тим самим ОСОБА_2 ввела її в оману.-ОСОБА_9 ніякого доручення на ведення її спадкової справи вона не надавала. За таких обставин суд вважає позовні вимоги до відповідача про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним га визнання право власності на частину земельної ділянки необгрунтованими і не доведеними, а відтак і такими що не підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку на прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права на спадкове майно, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Семенова