Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В. при секретарі Лизі Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, -
ОСОБА_1, (далі - позивачі) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, в якому просила розірвати кредитний договір № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - Кредитний договір), за яким права вимоги передані до АТ «Дельта банк», та внаслідок його розірвання припинити договір іпотеки, укладений в забезпечення цього кредитного договору і сплати відповідачу 282 800 грн. протягом 10 років щомісячно по 2356,7 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що при укладанні договору позивачем як позичальником було використано прогнози Кабінету Міністрів України та ОСОБА_3 Банку України про зростання добробуту населення, збереження та нарощування його купівельної спроможності та споживчої активності, утримання щорічного курсу інфляції в межах 10% та поступове зміцнення курсу національної валюти. Вказані обставини були істотними економічними факторами, за яких позивачем було укладено кредитний договір. Крім того, позивач враховувала свій стабільний власний дохід та реальної на той час можливості виконати зобов'язання за Кредитним договором.
Однак, до кінця 2008 року перераховані показники значно відхилились від прогнозованих значень. Обставини змінилися в гіршу сторону, оскільки настала світова фінансово-економічна криза, яка виявила неготовність національної економіки до протидії цій кризі. В результаті відбулася істотна зміна економічних умов у країні, зокрема, різке зростання офіційного та комерційного курсів долара США по відношенню до національної валюти. У той же час, позивач як позичальник продовжує отримувати доходи лише в національній валюті України і для виконання зобов'язань за Кредитним договором змушена була здійснювати купівлю іноземної валюти за комерційним курсом українських банків, що зріс більш ніж на 70% по відношенню до курсу, який існував на момент укладання Кредитного договору.
Позивач як позичальник не могла знати про таку можливу зміну обставин, тобто, розумно передбачити можливості її настання.
Зі змісту Закону України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 31.10.2008 року слідує, що в період після укладення Кредитного договору в державі виникла економічна криза, що підтверджується також там, що станом на момент укладення кредитного договору офіційний курс гривні до долара США становив 5,05 грн. за 1 долар США, а станом на день подання цього позову - 7, 96 грн. за 1 долар США.
Отже, в момент укладення кредитного договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Окрім того, позивач не могла усунути причини такої зміни обставин після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались, оскільки згідно з п. З, 4 ст. 116 Конституції України саме до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено забезпечення фінансової цінової, інвестиційної, податкової політики шляхом розроблення і здійснення загальнодержавних програм економічного розвитку країни. До того ж, згідно зі ст. 6 Закону України «Про ОСОБА_3 банк України» основною функцією ОСОБА_3 банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. На виконання своєї основної функції ОСОБА_3 банк сприяє дотриманню стабільності банківської системи, а також, у межах своїх повноважень, - цінової стабільності. Тому, саме вищі державні та фінансові інституції, а не позивач наділені повноваженнями впливати на фінансово-економічну стабільність держави.
Як слідує із змісту кредитного договору позивачка отримала саме споживчий кредит на придбання нерухомості, а не комерційний та не проводить експортно-імпортні операції, не здійснює розрахунків в іноземній валюті, а тому й не може отримувати доходи в такій валюті, що в свою чергу зумовлює необхідність значного збільшення пошуку фінансових ресурсів на придбання іноземної валюти для продовження виконання зобов'язань за кредитним договором.
Зазначена обставина вказує на те, що подальше виконання договору в умовах економічної кризи порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивачку як заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні кредитного договору. Так, загальна вартість кредиту в гривні, в якій позивачка отримує доходи, з незалежних від неї обставин з вини НБУ зросла для неї з 303 000,00 грн. (на дату видачі кредиту по курсу НБУ) до 477 600,00 грн. (на дату подачі позову по курсу НБУ), що суттєво впливає на виконання зобовязань за кредитним договором позивачкою.
Згідно довідки про доходи № 20 від 21.06.2007, виданій позивачці Дочірнім підприємством «АвтоДовідка-Київ» нарахована заробітна плата складала 5 000,00 грн. (отримано 4075 грн.) за місяць, крім поручитель ОСОБА_2 (третя особа на стороні позивача) на той момент працював і отримував дохід, якого разом із доходом позивачки було достатньо для сплати платежів по кредиту (850 дол. США становить 4 292,5 грн.).
Згідно довідки про доходи № 38 від 15.04.2011, виданій позивачці Дочірнім підприємством «АвтоДовідка-Київ» нарахована заробітна плата складає 5800 (отримано 4721,20 грн.), поручитель ОСОБА_2 на сьогоднішній день не працює і доходу не отримує, що підтверджується копією трудової книжки. Доходу позивача не достатньо для сплати місячного платежу в розмірі 850 дол. США, так як на сьогоднішній день курс долара США виріс і ця сума становить 6766,00 грн.
Обвал курсу національної валюти та її знецінення по відношенню до долара США, тобто валюта кредитування є істотною зміною обставин, що відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України є підставою для зміни договору або його розірвання за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав встановлених ч. 4 цієї статті - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
В даному випадку мають місце одночасно всі умови передбачені законодавством, оскільки: позивач при укладенні кредитного договору виходила з того, що такої зміни обставин, як фінансово-економічна криза, зміна рівня власних доходів та знецінення гривні не відбудеться і не могла розумно передбачиш можливість їх настання; зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися за характером договору. Так, позивач не може усунути падіння курсу гривні, оскільки дані причини не залежать від її волі, а повязані із змінами ситуації на валютному ринку та обумовлені світовою фінансовою кризою; виконання кредитного договор порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивачку як позичальника того, на що вона розраховувала при укладенні кредитного договору. Так, виражена у гривнях загальна вартість кредиту на час укладення кредитного договору складала 303 000,00 грн., а на час подання позову - загальна вартість кредиту з незалежних від неї обставин виросла до 477 600,00 грн., тому виконання кредитного договору і подальше нарахування відсотків за ним суттєво порушить співвідношення майнових інтересів сторін; із звичаїв ділового обороту чи суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Отже, наведені негативні явища в економіці є істотними настільки, що при їх існуванні в момент укладення кредитного договору на існуючих умовах, позивачка як позичальник не змогла би погодитись на залучення кредитних коштів, а банк не зміг би прийняти рішення про оптимальний рівень кредитного ризику - гарантійність повернення (економічне обґрунтування) та винести рішення про надання кредиту з урахуванням його окупності та безпечності.
В п. 6.1. кредитного договору зазначається, що у випадку зміни порядку кредитування та/або умов придбання кредитних ресурсів, їх вартості (зміни облікової ставки НБУ), погіршення фінансового чи майнового стану позичальника, або у разі погіршення стану заставного майна, банк має право переглянути умови кредитування, встановлені цим договором (в т.ч. процентну ставку та комісії), про що повідомляє позичальника в письмові формі за 30 календарних днів до введення в дію зазначених змін.
У звязку з істотною зміною обставин, що зазначались вище, 23.06.2010 позивачка направила до ТОВ «Укрпромбанк» лист з пропозицією змінити умови кредитного договору, а саме: не стягувати з неї пеню за прострочення платежів по кредиту, а для майбутніх платежів змінити валюту оплати з долара на гривню і при цьому врахувати курс долара на день укладення договору. ТОВ «Український промисловий банк» листом № 341/В від 08.07.2010 повідомив позивача, що права вимоги за кредитним договором № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007 передані до AT «Дельта Банк» і рекомендував всі питання що стосуються згаданого кредиту вирішувати вже із AT «Дельта Банк».
Позивачка направила до AT «Дельта Банк» лист від 03.08.2010 з такою ж пропозицією змінити умови кредитного договору. Відповідач листом № 11-395027 від 20.09.2010 підтвердив відступлення права вимоги за кредитним договором № 1133/ФКВ- 07 від 03.08.2007, вказано банківський рахунок, за яким позивачка повинна сплачувати кредит, а також зазначено, що відповідач розгляне пропозицію позивача за умови подання позивачем документів, які вимагаються при отриманні кредиту. Позивач направила ще раз відповідачу лист від 11.10.2010, в якому зазначила, що в AT «Дельта Банк» вже є в наявності зазначені документи, так як попередній кредитор їх йому передав, а також звернула увагу відповідача на те, що потрібно змінювати умови кредитного договору у зв'язку із зміною рахунку, на який мають здійснюватися оплата кредиту. Відповідач листом № 11-406517 від 15.10.2010 повідомив, що пропонує конвертувати валюту кредиту у національну валюту по курсу 7,85 грн. за 1 дол. США при умові надання документів, які вимагаються при отриманні нового кредиту.
Таким чином відповідач не прийняв жодної пропозиції позивача, в тому числі щодо зміни валюта оплати з долара на гривню і при цьому врахувати курс долара на день укладення договору. Тобто, на сьогоднішній день позивачка та відповідач не дійшли згоди щодо зміни або розірвання кредитного договору.
Отже, істотна зміна обставин, якими керувалися сторони під час укладання кредитного договору та наявність одночасно чотирьох умов, передбачених ст. 2 ст. 652 ЦК України є підставою для розірвання кредитного договору.
У відповідності до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі, зокрема, припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто, з розірванням та припиненням кредитного договору припиненню підлягають договір іпотеки № 1133/2ФКВІП-07 від 03.08.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, а також договір поруки № 1133/2фпор-07 від 03.08.2007.
Згідно із ч. З ст. 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.
На сьогоднішній день залишок непогашеної основної суми кредиту (тіла кредиту) становить 56 000,00 доларів США. Зважаючи, що за позивачем перед відповідачем виникла заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 56 000,00 доларів США, що становить 282 800,00 грн. на дату видачі кредиту, потрібно визначити наслідком розірвання кредитного договору сплату позивачем відповідачу суми в розмірі 282 800,00 грн. по 2356,7 грн. щомісяця протягом 10 років.
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.
Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що звертаючись до суду позивач не зазначила які саме її права були порушені в результаті укладання кредитного договору та отримання нею відповідних кредитних коштів у доларах США.
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Пунктом 7.9. Кредитного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що укладаючи цей договір, він не знаходиться під впливом омани, насильства, погрози, зловмисної дії або збігу важких обставин. У п. 7.10. Кредитного договору, сторони домовились, що позичальник гарантує, що на момент підписання цього договору не існує подій, що створюють загрозу виконанню цього договору, про які він не повідомив банк. При цьому, в п.7.1. Кредитного договору сторони зазначили, що шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування банку та отримання копії відповідного листа - повідомлення про умови кредитування банку, за якими надається кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився із змістом цього договору, всі умови цього договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися та виконувати.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
В даному випадку, наявність підписаного правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому волевиявленню, а тому сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов правочину.
Таким чином позивач сам виявив бажання укласти Кредитний договір саме у доларах США, хоча ТОВ «Укрпромбанк» міг надати кредитні кошти в іншій валюті.
Як на правову підставу задоволення свого позову, позивач безпідставно посилається на ст. 652 ЦК України, яка регулює питання зміни договору у звязку з істотною зміною обставин.
Із вищезазначеної статті випливає, що для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх зазначених умов одночасно.
Позивачем не надано жодного доказу щодо наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання Кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки зміна курсу долара США по відношенню до гривні та утруднення позивача з виконання умов Кредитного договору не є наслідком дій відповідача.
Згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління ОСОБА_3 Банку України від 12 листопада2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюєтьс щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.
Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином укладаючи спірний Кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.
Тому твердження позивача про те, що в момент укладення Кредитного договору позивач і відповілач виходили із того, що зростання курсу долара по відношенню до гривні за час дії Кредитного договору не відповідає дійсності.
А також необхідно зазначити, що зменшення прибутків позивача не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача виконувати умови укладеного договору. Крім того позивачем не доведено, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених частиною 2 статті 652 ЦК України, що є обовязковою умовою для вирішення питання про зміну умов договору.
Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. г
Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007, згідно якого відповідач надає позивачу кредитні кошти в сумі 60 000,00 дол. США з метою придбання нерухомості, процентна ставка по якому 12,8 % річних, а позивач зобовязується сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором.
Строк кредитування - 240 місяців, дата повернення кредиту 29 липня 2027року.
Відповідно до листа № 341/В від 08.07.2010 року право вимоги за кредитним договором № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007 ТОВ «Український промисловий банк» передано до АТ «Дельта банк» (відповідач).
Відповідно до п. 2.5. кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до п. 2.15 цього Договору) на позичковий рахунок, вказаний у п. 2.1. та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий.
На умовах, зазначених в кредитному договорі, позивач отримала від відповідача вказаний кредит іноземній валюті.
Згідно із п. 2.6. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення.
В забезпечення кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки № 1133/2ФКВІП- 07 від 03.08.2007, предметом якого є домоволодіння № 32-а по вул. Лозовик в селі Лозовик Макарівського району Київської області, загальною площею 70,80 кв.м, а також земельна ділянка за тією ж адресою площе» 0,167 га. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Крім того, в забезпечення кредитного договору між відповідачем, позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1133/2фпор-07 від 03.08.2007.
23.06.2010 позивачка направила до ТОВ «Укрпромбанк» лист з пропозицією змінити умови кредитного договору, а саме: не стягувати з неї пеню за прострочення платежів по кредиту, а для майбутнїж платежів змінити валюту оплати з долара на гривню і при цьому врахувати курс долара на день укладення договору. ТОВ «Український промисловий банк» листом № 341/В від 08.07.2010 повідомив позивача, що права вимоги за кредитним договором № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007 передані до АТ «Дельта Банк» і рекомендував всі питання що стосуються згаданого кредиту вирішувати вже із АТ «Дельта Банк».
Позивачка направила до АТ «Дельта Банк» лист від 03.08.2010 з такою ж пропозицією змінити умови кредитного договору. Відповідач листом № 11-395027 від 20.09.2010 підтвердив відступлення права вимоги за кредитним договором № 1133/ФКВ-07 від 03.08.2007, вказано банківський рахунок, за яким позивачка повинна сплачувати кредит, а також зазначено, що відповідач розгляне пропозицію позивача за умови подання позивачем документів, які вимагаються при отриманні кредиту.
Позивач повторно направила відповідачу лист від 11.10.2010, в якому зазначила, що в АТ «Дельта Банк» вже є в наявності зазначені документи, так як попередній кредитор їх йому передав, а також звернула увагу відповідача на те, що потрібно змінювати умови кредитного договору у звязку із зміною рахунку, на який мають здійснюватися оплата кредиту. Відповідач листом № 11-406517 від 15.10.2010 повідомив, що пропонує конвертувати валюту кредиту у національну валюту по курсу 7,85 грн. за 1 дол. США при умові надання документів, які вимагаються при отриманні нового кредиту.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Зобовязання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.
При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України.
Однак, ч. 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що в разі не досягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.
Суд вважає, що позивач у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довів наявності передбачених ст. 652 ЦК України всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_3 України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_3 Банком України.
Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються ОСОБА_3 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_3 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.
Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.
Суд вважає, що укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.
Виходячи із змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.
Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено ст. 617 ЦК України.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).
Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови в позові стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 207, 212-215, 223 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З