РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2011 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С., при секретарі Федорцовій І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дзержинської міської ради про визнання права власності на майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою.

На доведеність заявлених вимог зазначив, що вона разом з своїм батьком ОСОБА_2 проживала і проживає на сьогоднішній день за адресою м. Дзержинськ, с. Кірове, вул. Юності, 8/12. Загальна площа квартири складає 60,30 кв.м. ЇЇ батько був власником цієї квартири, про що є свідоцтво про право власності на житло від 28.05.1993 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства.

11.03.2000 року її батько ОСОБА_2 склав заповіт на її імя на все майно, яке належало йому на момент його смерті. Заповіт зареєстрований в реєстрі № 2-277 в державній нотаріальній конторі м. Дзержинська.

В 2006 році батько помер, про що є свідоцтво про смерть серії І-НО № 123903, видане Кіровською селищною радою м. Дзержинська.

В передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом у звязку з тяжким майновим положенням.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від нього. Таким чином, вона як спадкоємець свого батька, є єдиним власником спірної квартири.

Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою м. Дзержинськ, с. Кірове, вул. Юності, б. 8 кв. 12.

Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, просить винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити..

Згідно заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 2-277 Дзержинської державної нотаріальної контори, від 11 березня 2000 року, ОСОБА_2, який мешкав в м. Дзержинськ, сел. Кірове, вул.. Юності, 8/12 на випадок своєї смерті зробив розпорядження все майно, яке буде йому належати на мить його смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося заповів своїй дочці ОСОБА_1. (а.с. 19).

ОСОБА_2 помер 16 червня 2006 року (свідоцтво про смерть серії І-НО № 123903, виданого виконкомом Кіровської селищної ради міста Дзержинська Донецької області). (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1993 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ ВО «Дзержинськвугілля» квартира, яка розташована за адресою с. Кірове, вул. Юності, 8/12, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 18) Тобто з представленого правовстановлюючого документу не вбачається, що спірна квартира належить саме батьку позивачці ОСОБА_2

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до Дзержинської міської ради про визнання права власності на майно за заповітом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :