Справа № 2-117/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.03.2011 рокуНовопсковський районний суд Луганської області
у складі головуючого судді Бондар Ю.О.
при секретарі Куліковій Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Айдар-Кредитпро визнання договору споживчого кредиту частково недійсним та зменшення розміру неустойки,
Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати договір споживчого кредиту № 404Ф від 21.04.2007 року, укладений між нею та відповідачем, недійсним в частині недійсності п.4.2, а також зменшити розмір неустойки за неналежне виконання вимог договору до 3 відсотків від суми заборгованості за тілом кредиту.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 404Ф про надання позивачу кредиту в сумі 42 000 грн., із сплатою процентів у розмірі 25 відсотків річних. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сторони погоджують такі строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів (надається графік). Також, у цьому пункті договору передбачено, що у разі порушення строків та розміру погашення кредиту, передбачених даним графіком, Кредитодавець проводить перерахування процентів за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом.
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. В преамбулі Закону України Про захист прав споживачіввизначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.
Таким чином, враховуючи положення п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів №5 від 12.04.1996 року відносини між сторонами по договору регулюються Закону України Про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачіввиконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 цього Закону несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Умовами п. 4.2 договору встановлено зобовязання позивача сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом. З наявної в матеріалах справи вимоги відповідача щодо сплати позивачем заборгованості по договору зі сплати процентів вбачається, що за порушення строків сплати кредиту позивач вимагає сплатити проценти у розмірі 249 207 грн. 87 коп. Зважаючи, що за умовами договору позивачу було надано кредит у розмірі 42 000 грн., вимога сплатити компенсацію зі сплати процентів без повернення основної суми в розмірі значно більше 50% основної суми кредиту, а саме - 249 207 грн. 87 коп., є значно завищеною, а умови п. 4.2 договору, на підставі яких нараховано зазначену суму штрафних санкцій, є несправедливими відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч.5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів несправедливе положення договору може бути змінено або визнано недійсним.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Зі змісту п. 4.2 договору вбачається, що розмір заборгованості позивача по відсоткам вираховується, безпосередньо з врахуванням порушення ним строків повернення передбачених договором сум за весь період користування кредитом, а тому нарахована по відсоткам заборгованість за своєю правовою природою є пенею.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В порядку ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязаньплатники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно ст.3 цього Закону розмір пені, передбачений ст 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.
Таким чином умови п. 4.2. договору не відповідають чинному законодавству України, оскільки розмір пені встановлений 162% за весь період користування кредитом, що значно перевищує встановлений розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня і відраховується від суми залишку кредиту, а не від суми простроченого платежу, що передбачено вказаним Законом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу, отже Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язаньтакож є актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини й не відповідає свободі договору, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості, а тому позива не може бути примушеним до сплати процентів з розрахунку 162% річних.
Щодо зменшення розміру неустойки за неналежне виконання вимог договору до 3 відсотків від суми заборгованості за основним боргом кредиту, підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, зменшення розміру неустойки може бути застосовано лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, а проценти які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 203, 215, 217, 526, 549, 1054,1056-1 ЦК України, ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, ст.ст. 10, 11, 57-60,212-215,223,224-233 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кредитної спілки Айдар-Кредитпро визнання договору споживчого кредиту частково недійсним та зменшення розміру неустойки задовольнити повністю.
Визнати недійсним пункт 4.2 договору споживчого кредиту № 404Ф від 21 квітня 2007 року наступного змісту: 4.2. У разі порушення строків та розміру погашення кредиту, передбачених даним графіком, Кредитодавець проводить перерахування процентів за користування кредитом з розрахунку 162% річних за весь період користування кредитом.
Зменшити розмір неустойки за неналежне виконання вимог договору споживчого кредиту № 404Ф від 21 квітня 2007 року до 3 відсотків від суми заборгованості за основним боргом.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя