Справа № 2-4515/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2011 року

Святошинський районний суд міста Києва

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Денисюк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія" про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1,в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Імперія" та просили стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача борг за договором позики від 23 лютого 2007 року, який складається з основної суми боргу у розмірі 998 638 євро та процентів у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання, посилаючись на те, що 23 лютого 2007 року між ОСОБА_3 і ТОВ"Компанія "Імперія" як позичальниками та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 як позикодавцями було підписано договір про отримання позики. Відповідно до п.2.1. цього договору відповідачам повинна була бути надана позика до 800 000 (вісімсот тисяч) євро на строк до 28 лютого 2008 року. Позивач зазначав, що пізніше між тими ж сторонами укладено Доповнення до Договору про одержання позики без дати укладення та номеру, за яким суму позики збільшено. Відповідно до вказаного Доповнення відповідачі мали одержати додатково 100 000 (сто тисяч) евро, а також пізніше 19 липня 2007 року додатково 100 000 (сто тисяч) евро, про що надана розписка, посилаючись на те, що збільшення розміру позики здійснено без зміни інших умов Договору. Позивач зазначав, що після укладення Договору, відповідач ОСОБА_3 надав позикодавцям реквізити рахунку, на яких 28.02.2007 року зробив помітку, відповідно до якої грошові кошти повинні бути переказані на вказаний рахунок. В подальшому позикодавці здійснювали перекази на вказаний Відповідачем ОСОБА_3 рахунок, а ОСОБА_3 підтверджував одержання коштів розпискою, вчиненою на відповідних виписках з рахунку.

Представник позивача зазначав, що станом на 28 лютого 2008 року основна сума боргу за Договором складає 988 638 (дев»ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот тридцять вісім) евро., них основна сума боргу складає перед ОСОБА_1 549 104 евро, основна сума перед ОСОБА_4 складає 449444 евро. Позивач зазначав, що Договір встановлює зобов»язання ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія Імперія»сплачувати 1% процентів за користування позикою від суми позики брутто, 0,5 відсотків на місяць від загальної суми позики брутто за надану послугу, а також гарантію з боку цих осіб, щодо повернення позики та їх право припинити позику шляхом повної виплати суми позики, процентів та витрат, а тому вважають відповідачів Солідарними боржниками. Позивач зазначав, що відповідачами після одержання позики та до березня 2010 року сплачувались відсотки за користування позикою, однак після останньої сплати у березні 2010 року 1.5 відсотку (15000) евро, сплата процентів припинилась. Позивач зазначав, що на адресу відповідачів надсилались досудові претензії щодо регулювання спору, але відповіді не надійшли. Позивач також просить суд про поновлення строку позовної давності відповідно до ст. 73 ЦПУ України, оскільки позивачу, як нерезиденту для звернення до суду довелось уповноважувати представників, а також направляти відповідачам досудові претензії.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви та просив суд позов задовольнити, на підставі доказів долучених до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість,та зазначав, що між позивачем та відповідачем дійсно був підписаний Договір позики від 23.02.2007року, але грошові кошти по вказаному договору не замовлялись відповідачем у позивача, а останнім не надавались саме на виконання вказаного договору позики. А також зазначав, що позивач посилається на реквізити з поміткою відповідача ОСОБА_3, як на доказ узгодження способу отримання відповідачами грошових коштів по цій справі. Але вважає, що вказані докази не відповідають вимогам належності, оскільки з його змісту жодним чином не вбачається належність до предмета спору. А також зазначає, що реквізити було надано невизначеній особі, особам для здійснення розрахунків за побутову техніку, комп»ютери та комплектуючі до комп»ютерів. Також представник відповідача зазначав, що виписки з рахунків з поміткою ОСОБА_3 також не відповідають вимогам щодо належності, оскільки з їх змісту вбачається, що отримувачем коштів виступала юридична особа Великобританії, яка не є стороною Договору та відсутні жодні посилання на договір про отримання позики від 23.02.2007 року, у тому числі, на користь третіх осіб, а тому відповідачі не оспорюють договір позики від 23.02.2007 року, оскільки гроші за вказаним Договором позики не передавались, а також просив суд застосувати до вимог позивача, строк позовної давності у зв»язку із відсутністю поважності поновлення строку позовної давності, та відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Компанія Імперія»проти позову заперечувала, пояснила суду що дійсно Договір позики від 23.02.2007 року підписувався сторонами цього договору, але за вказаним договором позики подателі позики вказані кошти ТОВ «Компанія Імперія»не перераховували і відповідачу не зрозуміло яким чином позивач перераховував грошові кошти на рахунок юридичних особи, фірм Bestenol ltd. та Aria rsvestments Limited., оскільки ТОВ «Компанія Імперія» не отримували грошові кошти підтверджені виписками з рахунків наданими позивачем, просили суд у задоволенні позову відмовити у зв»язку із його необґрунтованістю.

У судовому засіданні за клопотанням представника позивача був допитаний свідок ОСОБА_8, який повідомив суд, що був довіреною особою позивача ОСОБА_1 та фізичної особи ОСОБА_4, який на території України представляв їх інтереси, шукав партнерів для інвестування останніми коштів в український бізнес, але будь-які письмові повноваження від гр.гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у нього на здійснення вказаної діяльності не має, та повідомив суд, що в Європі не прийнято оформляти якісь документи на здійснення представницької діяльності. Свідок повідомив, що він через мережу Інтернет розшукав ТОВ «Компанія Імперія», ознайомився з її діяльністю та запропонував після проведених зустрічей та домовленостей гр.гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 інвестувати свої кошти у вказану компанію. Свідок також повідомив, що ОСОБА_3 надав йому лист паперу де зазначено зразок платежу для перерахування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кошти на вказаний рахунок фірмі Bestenol ltd, інших свідків цієї події не вказав. Також свідок повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_3 на копіях з виписок по рахунках, згідно яких гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перераховували кошти на рахунок фірми Bestenol ltd. Проставляв свої підписи про отримання вказаних коштів. На деяких виписках з рахунків був його рукописний текст, а на інших рукописний текст на його думку що належить ОСОБА_3 На питання суду, чому у такий спосіб, а саме шляхом укладення Договору позики відбувалось інвестування грошових коштів іноземних громадян в український бізнес, свідок повідомив, що так було вирішено сторонами Договору позики від 23.02.2007 року. Свідок також повідомив, що він не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Компанія Імперія», а лише був довіреною особою гр.гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на території України. Свідок також на питання представників відповідача повідомив, що йому не відомо, яке відношення мають відповідачі до фірми Bestenol ltd та Aria rsvestments Limited на рахунки яких гр.гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перераховували кошти, вважає, що були можливо якісь домовленості між сторонами договору. Свідок також повідомив, що йому не відомо про можливі інші договірні стосунку між позивачем, відповідачами та фірми Bestenol ltd та Aria rsvestments Limited.

Суд заслухавши пояснення сторін у справі, пояснення свідка дослідивши письмові докази встановив наступне.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Виходячи з аналізу обставин, між сторонами мають місце цивільні правовідносини, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Розділу ІІІ книги 5 ЦК України, а саме зобов'язальні правовідносини з договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що як вбачається із матеріалів справи між гр.ОСОБА_3, фірма Імперія та ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір про отримання позики від 23.02.2007 року (а.с.12,13), згідно якого сторони Договору домовились, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зобов»язуються у рамках вказаного договору про позики протягом строку його дії надають отримувачам ОСОБА_3, та фірмі «Імперія»максимальну позику у розмірі 800 000 евро. На умовах передбачених вказаним договором.

Судом встановлено, що Згідно Доповнення до Договору про отримання позики від 23.02.2007 року (а.с.14), дата укладення на якому відсутня сторони договору про отримання позики від 23.02.2007 року, домовились, що максимальний розмір позики в 800 000 евро може бути збільшений у відповідності з домовленостями. Додаткова сума у розмірі 100 000 евро може бути передана подателями позики у відповідності з домовленостями. Всі інші пункти договору залишаються незмінними та не зміненими.

Представники відповідачів визнали, що вказаний Договір та доповнення до договору дійсно були підписані ОСОБА_3, як фізичною особою, та на день підписання, як Генеральним директор ТОВ «Компанія Імперія», до вказаних обставин суд застосовує вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог до суду надано зразок платежу з реквізитами банківської установи кореспонденту та реквізити отримувача, з приміткою написаною від руки гроші перерахувати на вказаний рахунок. (а.с.15), але не вказано на виконання умов якої домовленості або Договору, лише вказано за побутову техніку, комп»ютери і комплектуючі до комп»ютерів. У судовому засіданні представник відповідача визнав, що підпис належить відповідачу ОСОБА_3, але вказаний зразок платежу нікому не надавався і не стосується предмету спору.

Судом встановлено, що відповідно до квитанції ( а.с.16) на рахунок фірми Bestenol ltd., LV79KBRB001 вказаної у зразку платежу ( а.с.15) на вказаний номер рахунку перераховано кошти 05.03.2007 року ОСОБА_1 у розмірі 299194,00 та ОСОБА_4 у розмірі 199444,00 євро. Всього на суму 498 630 евро. Та від руки написано про отримання вищевказаних сум та порядок проведення розрахунків. Представник відповідача ОСОБА_3 у справі визнав, що дописане від руки на рахунку ( а.с.16) написано ОСОБА_10, але вказане не стосується виконання зобов»язань за договором позики від 23.02.2007 року оскільки вказані рахунки мали бути засвідчені печаткою банківської установи та стосуватися предмету спору. Суду також надано Виписки про перерахування ОСОБА_4 на рахунок фірми Bestenol ltd., LV79KBRB001 суми у розмірі 100 000 евро,05.04.2007 року (а.с.17), та у розмірі 100 000 евро (а.с.19) 18.05.2007 року, 50 000 евро (а.с.23) на рахунок фірми Aria rsvestments Limited.

Копія зразку платежу з відміткою ОСОБА_3 або підтверджена показами свідка, або у будь-який спосіб про перерахування коштів, або інших доказів передбачених п.2.1. Договору позики від 23.02.2007 року, позивачем у справі суду подано не було, а також не визнано відповідачами про отримання вказаних грошових сум, що перераховані на рахунок фірми Aria rsvestments Limited, та призначені на виконання умов Договору позики від 23.02.2007 року.

Судом встановлено, що відповідно до рахунків відбулося перерахування ОСОБА_1 на рахунок фірми Bestenol ltd., LV79KBRB001 суми у розмірі 50 000 евро (а.с.18), у розмірі 50 000 евро (а.с.20); у розмірі 50 000 евро (а.с.22) на рахунок фірми Aria rsvestments Limited, та за розпискою від 19.07.2007 року ( а.с.21) у розмірі 100 000 евро, про що від руки написано, що вказані гроші у вказаній сумі отримав ОСОБА_3 У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що підписи на копіях рахунків написані ОСОБА_3, але це не значить, що вказане є отриманням коштів за договором позики, що є предметом спору, окрім того, вказані виписки не засвідчені печатками банківських установ із зазначенням призначення платежу.

Судом встановлено, що позивач у справі не повідомив суд не надав докази, а також не повідомив суд про підстави звільнення від доказування, на підставі яких домовленостей на виконання умов п.2.1. Договору позики від 23.02.2007 року і яким чином гр.гр. та ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перераховували грошові кошти у іноземній валюті Євро на рахунки фірм Bestenol ltd та Aria rsvestments Limited, тобто на корить третіх осіб, та які за призначенням перераховані саме на виконання умов Договору позики від 23.02.2007 року. І яким чином відповідачами у справі сплачувались відсотки до березня 2010 року у розмірі 1500 евро, а також не надав суду докази про перерахування відсотків відповідачами у справі, про що також заперечували відповідачі.

Всього, як вбачається із поданих копій рахунків наданих позивачем у якості доказів було перераховано на рахунок фірми Bestenol ltd., LV79KBRB001 від позивача у справі ОСОБА_1 суму у розмірі 649 194 евро, а від ОСОБА_4 всього у розмірі 449 444 евро. Всього грошову суму у розмірі 1 098 638 євро.

Сторонами у справі доказів належності фірми Bestenol ltd., фірми Aria rsvestments Limited відповідачам у справі, а бо про існування будь-яких доказів договірних стосунків з між сторонами Договору позики від 23.02.2007 року та вказаними фірмами суду на надано, а також із змісту договору позики від 23.02.2007 року не вбачається, що грошові кошти за вказаним договором мають бути перераховані на користь третіх осіб.

Судом встановлено, що зі змісту виписок з рахунків вбачається, що позивач переказував кошти фірмі Bestenol ltd., фірмі Aria rsvestments Limited які не є стороною у справі. Доказів належності цієї юридичної особи відповідачам представником позивача також суду не було надано. Зазначені виписки не містять посилань на договір позики, не вказано, що відповідні суми було переказано у якості позики, а також не засвідчені в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1050 ЦПК України Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у менший кількості, ніж встановлено договором.

Позивачем у справі не доведено суду доказами про укладення Договору позики від 23.02.2007 року з урахуванням вимог ст. 1046 ЦПК України, а саме надання грошових коштів та їх призначення саме на виконання умов вказаного Договору позики, а також не надано доказів сплати відсотків відповідачами у справі за вказаним Договором позики.

Як визначено ст. 256 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що відповідно до умов Договору позика повинна була бути повернута Відповідачами до 28 лютого 2008 р., отже з наступного дня, а саме 29 лютого 2008 року строк позовної давності почав перебіг.

Судом встановлено, що згідно п. 2.1.Договору позики від 23.02.2007 року отримувані позики 1-2 мають запросити позику у, осіб які її надають 1-2 у максимальному розмірі до 800000 евро. Після відповідного запиту, особами, які надають позику 1-2 необхідна сума буде перерахована протягом 2-х тижнів за згодою.

Відповідно до відмітки канцелярії суду на позовній заяві Позивачі звернувся до суду за захистом своїх прав 25 травня 2011 року, отже строк позовної давності Позивачами пропущено.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його порушення з поважних причин.

Як вбачається із довіреності виданої позивачем у справі на представництво інтересів на ім»я ОСОБА_2 (а.с.7) довіреність видана 04 лютого 2011 року, натомість представник позивача звернувся до суду лише 25 травня 2011 року, зі слів представника позивача довіреною особою позивача в Україні був гр. ОСОБА_8, який був допитаний у якості свідка та не зазначив про поважні причини строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як вбачається із умов Договору позики п.3.1. сторони договору дійшли згоди, про порядок вирішення спору у разі невиконання зобов»язань.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або по особу, яка його порушила. За зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливала і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.ч.2,3,4,5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається із матеріалів справи п.4 Договір позики укладений 23 лютого 2007 року на строк до 28 лютого 2008 року та продовжується при відсутності розірвання за обопільною згодою сторін на наступні 12 місяців, тобто до 28 лютого 2009 року. Необхідна згода має бути подана у письмовому вигляді.

Як вбачається із письмових доказів поданих в обґрунтування позовних вимог, у справі докази розірвання Договору позики за обопільною згодою сторін договору, а також і відсутня письмова згода сторін у справі на згоду продовжити умови договору після 2009 року.

Як вбачається із матеріалів справи представником позивача не надано суду доказів поважності пропущення строку звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідного до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А тому на підставі доказів поданих до матеріалів справи, за відсутності доказів наявності обставин, що об'єктивно перешкоджали реалізації права на судовий захист у визначені законодавством України строки,суд вважає що у задоволенні позову необхідно відмовити.

У порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 261, 267, 1046, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,15, 57-61, 88, 212-218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити представнику позивача ОСОБА_2 у поновленні пропущеного строку для звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1, в особі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТОВ"Компанія "Імперія" про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не бути присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.О. Величко