АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу виконуючого обовязки прокурора Дзержинського району м. Харкова на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, в якому просила на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386 ЦК України визнати за нею право власності на нежитлові офісні приміщення першого поверху, а саме за № 113-1 по №№113-6 включно у будівлі літ. „А-4 по вул. Данилевського №17 у м. Харкові, загальною площею 73,7кв.м, з яких 65,2кв.м основна площа, а 8,5кв.м допоміжна площа.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 березня 2008 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. У 2008 році вона за власні кошти виконала реконструкцію придбаної квартири з влаштуванням окремого входу. Оскільки нею було самовільно реконструйовано житлову квартиру під нежитлові приміщення, зокрема, без належно затвердженої проектної документації та отримання дозволу на початок будівельних робіт, вона позбавлена можливості ввести дані приміщення до експлуатації та оформити права на них належним чином.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради просив розглянути спір по суті заявлених вимог.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові офісні приміщення першого поверху №№ 113-1 - 113-6 в літ. А-4 по вул. Данилевського №17 у м. Харкові, загальною площею 73,7кв.м, з яких 65,2кв.м основна площа, а 8,5кв.м допоміжна, з відокремленим входом зі сторони вулиці.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора Дзержинського району м. Харкова просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, прийнятого з порушенням норм матеріального і процесуального права і неповним зясуванням обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.03.2008року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №1445 (а.с.16). Проведено його державну реєстрацію в комунальному підприємстві „ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.18).

Отже, право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 встановлено вищенаведеними правовстановлюючими документами та ніким не оспорюється.

Згідно ст.382 ЦК України власнику квартири багатоквартирного житлового будинку належать на праві спільної сумісної власності опорні конструкції будинку.

У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

Будучи власницею вищеназваного житла, ОСОБА_1 виконала реконструкцію своєї квартири, а саме самовільно зробила її перепланування: заклала існуючий вхід до квартири із сходової клітини та виконала автономний вхід на вул.Галана, демонтувала внутрішні перегородки в квартирі, заклала дверний отвір, змінила конфігурацію санвузлу, демонтувавши прибори у ванній кімнаті, відключила систему газо- забезпечення, демонтувавши газоживлюючи прибори (піч, колонку), що підтверджується технічним висновком від 20.05.2008року, який зроблено спеціалістами ОСОБА_2 національної академії міського господарства. Із доданих до цього висновку фотокарток убачається, що новий дверний отвір вихід з квартири виконано на несучій капітальній стіні житлового будинку (а.с.9-14).

Відповідно з ч.ч. 1,3 ст.100 Житлового кодексу УРСР переобладнання і перепланування жилого приміщення проводяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сімю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускається за згодою наймача, членів сімї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобовязаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має проектну документацію, погоджену та затверджену в порядку, визначеному законодавством і, що вона зверталася до компетентних державних органів для вирішення питання про надання їй дозволу на перепланування належної їй на праві власності квартири, і їй в цьому безпідставно було відмовлено, матеріали справи не містять.

Більш того, чинним законодавством не передбачено право суду змінювати статус приміщень, тобто переводити житлові приміщення в нежитлові.

Враховуючи, що норми матеріального права, на які посилається позивач, як на підставу задоволення заявлених нею вимог, регулюють зовсім інші правовідносини, у суду не було підстав для визнання за ОСОБА_1 право власності на самочинно переплановані приміщення належної їй квартири.

Відповідно до п.п.3),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Дзержинського району м. Харкова задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2008 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -