Справа № 2/2506/82/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2011 року

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі : судді Жук М.І., за участю секретарів судового засідання Осипенко Н.І., Козлової І.С., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним (третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5В.),-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту померлої 03.01.2010 року його матері ОСОБА_6, який був посвідчений в нотаріальному порядку Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 19.10.2009 року.

В обґрунтування позову приведені доводи про те, що спадкодавець при укладенні правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

В судовому засіданні позивача позов підтримав.

Відповідач позов не визнав.

Приватний нотаріус вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки перед підписанням заповіту ОСОБА_6 правильно розуміла природу укладеного правочину і її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2009 року громадянка ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно, майнові права та обовязки заповіла своїй онучці ОСОБА_3, вказаних заповіт був посвідчений в нотаріальному порядку Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстр №1280) і зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 48295285 (а.с.52-53).

03.01.2010 року ОСОБА_6 померла у віці 77 років у місті Чернігів Чернігівська область, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕЛ №132838, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с.7).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія 1-ЕЛ №084914, виданого 20.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, позивач є сином померлої ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно положень ст.ст.1233, 1234, 1247, 1248 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто і особа повинна мати повну цивільну дієздатність, заповіт складається у письмовій формі, із зазначення місця та часу його складання, він має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом чи іншими посадовими особами, зазначених в ст.ст.1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У висновку (акті) №232/436) посмертної судово-психіатричної експертизи від 05.08.2011 року (проведеної фахівцями-експертами Комунального лікувально-профілактичного закладу Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня) зазначено, що у ОСОБА_6 на момент укладення правочину (19.10.2009 року) мав місце органічний розлад особистості внаслідок атеросклеротичного ураження судин головного мозку, який не позбавляв її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.164-170).

З пояснень відповідача, третьої особи, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_6 не дивлячись на вади опорно-рухової системи вела активний спосіб життя відповідно до свого віку, а саме самостійно переміщалася в межах міста Чернігова, бувала на присадибній ділянці в передмісті міста Чернігова, щорічно зустрічалася з колишніми колегами по роботі і у неї були відсутні ознаки психічних розладів.

Враховуючи такі обставини, висновок вищевказаної експертизи суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 на момент підписанням заповіту правильно розуміла природу укладеного правочину і її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 (які є друзями позивача і які спілкувалися із спадкодавцем лише епізодично останній раз близько 19 жовтня 2009 року) стосовно неадекватної поведінки ОСОБА_6 (повідомлення ОСОБА_13 неправдивої інформації про смерть позивача, невпізнання ОСОБА_11 як товариша позивача) - суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, висновком експертизи про можливість усвідомлення ОСОБА_6 значення своїх дій та здатність керувати ними на момент укладення правочину.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним (третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5В.).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складене і підписане 27.09.2011 року.

Суддя Жук М.І.