АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4805/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2011 року

4 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої Прозорової М.Л.

суддів Болтунової Л.М., Козова С.П.

при секретарі Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійним, -

ВСТАНОВИЛА:

Виходячи з конкретних обставин справи та зважаючи на потребу в часі для викладення повного тексту рішення, колегія суддів вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

У жовтні 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом до Публічного акціонерного банку «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії про визнання договору іпотеки недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 19 березня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 06.21-10/08-ДІ, відповідно до якого позивач ОСОБА_2 надав в іпотеку нежитлову будівлю загальною площею 786,8 кв.м., розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, буд. 123-а. Це майно передано в іпотеку для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника ОСОБА_6 перед ПАТ «ВТБ Банк» за генеральною угодою № 10 від 19.03.2008 року. Відповідно до цієї угоди відповідач зобов'язався надати ОСОБА_6 кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття валютної лінії, договорах відкриття валютної кредитної лінії, укладених на положеннях та умовах цієї угоди № 10.

Пунктом 1.2 Генеральної угоди визначено загальний розмір заборгованості ОСОБА_6 за наданим в рамках даної угоди кредитами, який не повинен перевищувати суму еквівалентну 15 000 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 термін дії угоди - по 16 березня 2018 року.

19 березня 2008 року відповідач та ОСОБА_6 уклали кредитний договір № 06.21-10/08 СК, відповідно до якого останній були надані грошові кошти в розмірі 9 300 000,00 грн. на строк користування по 18 березня 2015 року, плата за користування кредитом 17,5% річних.

19 березня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_7 укладено договір поруки _ 06.21-10/08 ДП 1, відповідно до умов якого ОСОБА_7 несе солідарну відповідальність перед відповідачем за зобов'язаннями ОСОБА_6

Вважаючи, що укладений договір іпотеки від 19.03.2008 року № 06.21-10/08-ДІ суперечить вимогам п.2 ч.І ст.18 Закону України «Про іпотеку» та вимогам СК України, позивачі просили визнати його недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволені.

Суд визнав іпотечний договір від 19 березня 2008 року, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії та ОСОБА_2 № 06.21-10/08-ДІ від 19.03.2008 недійсним та стягнув з ПАТ «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 137 гривень. /а.с.93/

З таким рішенням не погодився ПАТ «ВТБ Банк» і звернувся з апеляційною скаргою, в який ставить питання про скасування рішення суду, та постанову нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства /а.с. 98-102/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з постановленням нового рішення згідно п. 3 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 і визначаючи недійсним іпотечний договір від 19 березня 2008 року, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії та ОСОБА_2 № 06.21-10/08-ДІ від 19.03.2008 суд виходив з того, що із змісту іпотечного договору не вбачається наявності посилань на розмір основного зобов'язання, строки та порядок його виконання, та посилання на кредитний договір, у якому встановлені основні зобов'язання (п.1.1. іпотечного договору). Також суд першої інстанції посилався на те, що договір іпотеки не містить посилань на будь-яку дію, спрямовану на ознайомлення позивача з розміром та строками, встановленими кредитним договором.

З такими висновками колегія суддів не може погодитися, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.І ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: зміст та розмір основного зобов'язання , строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основні зобов'язання в ред. Закону № 3201-1V від 15.12.2005 р.) Якщо в договорі не визначено однієї з вказаних вище істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі - іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій суміі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору предметом договору є передача позивачем ПАТ «ВТБ Банк» в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 1.3. цього договору (нежитлова будівля за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 123а ), для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань третьої особи ОСОБА_4 перед ПАТ «ВТБ Банк» за Генеральною угодою № 10 від 19 березня 2008 року та кредитними договорами, що укладені та/або будуть укладені на її підставі.

Пунктом 1.2. Іпотечного договору визначено, що згідно Генеральної угоди відповідач відкриває третій особі 1 кредитний ліміт (надає кредит) на строк до 16 березня 2018 року з максимальним загальним розміром заборгованості в 15 000 000,00 гривень порахованої з використанням курсів НБУ для відповідних валют на дату надання відповідного кредиту на умовах сплати процентів за користування кредитом та будь-якими іншими платежами, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитними договорами.

Зміст основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, визначається генеральним договором та кредитними договорами, які укладалися в межах генерального договору і є його невід'ємними частинами.

Відповідно до ст. З Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ ВТБ Банк» було укладено Кредитний договір № 06.21 -10/08-СК, який є невід'ємною частиною Генерального договору, в якому визначено конкретні суми кредитування, строки надання кредитних коштів, процентні ставки за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення умов договору та інші істотні умови.

Згідно пункту 2.1. Кредитного договору банк на підставі Генеральної угоди № 10 від 19 березня 2008 року та на положеннях та умовах цього Кредитного договору надаєпозичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користуванням та цільового характеру використання.

Предметом Кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів у розмірі 9 300 000,00 гривень, строком користування по 18 березня 2015 року, під 17,5% відсотків річних.

Таким чином укладений Кредитний договір № 06.21 -10/08-СК від 19 березня 2008 року, який є невід'ємною частиною Генеральної угоди № 10 від 19 березня 2010 року, визначає розмір кредитування, строк і порядок виконання зобов'язань за кредитним договором.

Іпотечний договір № 06.21-10/08-ДІ 19.03.2008 року відповідає вимогам діючого законодавства і, зокрема, ч. 4 ст. З Закону України "Про іпотеку", а також ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 1 ст. 18 цього ж Закону і відповідним нормам Цивільного кодексу України, та містить усі істотні умови, необхідні для даного виду договорів, погоджені між сторонами відповідно до укладеного Кредитного договору, який є невід'ємною частиною Генерального договору, в тому числі - чіткі критерії суми грошового зобов'язання, виконання якого забезпечується іпотекою.

Судом встановлено, що фактичного підвищення відсоткової ставки не відбулося та права позивачів не було порушено. Також не було порушення норм Сімейного кодексу України до відсутності згоди одного із подружжя на передачу майна в іпотеку, так як в матеріалах нотаріальної справи знаходиться заява від 13 березня 2008 року ОСОБА_3 своєму чоловіку - ОСОБА_2 зі згодою на передачу майна в іпотеку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про визнання іпотечного договору недійсним і вважає за необхідне рішення суду скасувати, та постановити нове рішення про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» , треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійним, відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України, задовольнивши апеляційну скаргу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2011 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Дніпропетровської філії, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійним

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяті днів з цього часу.

Судді: