Справа № 2-62/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

при секретарі Чуйко Г.Г.,

з участю позивачки, її представника, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Служба міжнародних автомобільних перевезень» про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення,-

В с т а н о в и в :

У грудні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що вона працювала інспектором відділу СМАП «Нові Яриловичі» та наказами №326 від 23.07.2010 року та наказом №432 від 09.09.2010 року на неї накладені дисциплінарні стягнення за порушення пп. 2.1.4 п.2.1, п.4.1, п.4.4 Посадової інструкції інспектора відділу служби міжнародних автомобільних перевезень в пункті пропуску через державний кордон у вигляді доган. Накладенні на неї цих стягнень вважає незаконним оскільки її не ознайомили з цими наказами в триденний строк, а лише примусили розписатися про ознайомлення з ними «заднім числом», помилки були допущені нею через недостатність практики виконання цієї роботи, її керівництво не реагувало на порушення з боку інших працівників, догани були накладені внаслідок упередженого ставлення до неї з боку керівництва. Просить поновити строк на оскарження цих наказів, оскільки вона тривалий час перебувала на лікарняних, та визнати незаконними та скасувати накази про накладення на неї дисциплінарних стягнень.

До початку розгляду справи по суті позивачка збільшила позовні вимоги та просила також визнати незаконним та скасувати наказ №7 від 11.01.2011 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. В обґрунтування цієї позовної вимоги зазначила, що помилка, за яку на неї наклали це стягнення, сталася через відсутність у неї практики та відмови з боку старшого зміни допомогти, тобто керівництвом не були створені належні умови для виконання нею своїх обовязків.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, додатково зазначили, що позивачку не ознайомили з нормативними актами, які були необхідні їй в роботі, внаслідок упередженого та неприязного ставлення до неї керівництва їй було створено такі умови роботи, що нею були допущені помилки в роботі. На порушення допущені іншими інспекторами керівництво уваги не звертало, її прохання про розяснення незрозумілих їй питань у роботі не задовольнялися, тому вона була позбавлена можливості досягнути належного професійного рівня.

Представник відповідача заперечила проти всіх позовних вимог та зазначила, що позивачка працювала на посаді інспектора відділу служби міжнародних автомобільних перевезень досить тривалий час з 07.10.2009 року, що достатньо для набуття відповідних професійних здібностей. Всі три факти неналежного виконання покладених на позивачку трудових обовязків належним чином були підтверджені, що визнала і сама позивачка у своїх поясненнях. Накази про накладення доган були оголошені позивачці під розписку у триденний термін (26.07.2010 року та 10.09.2010 року відповідно), її посилання на ознайомлення з ними «заднім числом» не відповідають дійсності. При оскарженні цих наказів нею порушено тримісячний строк звернення до суду передбачений ст.233 КЗпП України.

Заслухавши сторони та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до наказів №326 від 23.07.2010 року /а.с.18/ та наказом №432 від 09.09.2010 року /а.с.20/ на позивачку накладені дисциплінарні стягнення у вигляді доган.

Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Позивачка звернулася до суду з позовом 07.12.2010 року тобто з пропуском строку звернення до суду лише стосовно наказу від 23.07.2010 року, оскільки як стверджує відповідач вона ознайомилася з цими наказами 26.07.2010 року та 10.09.2010 року. Як підставу поважності пропуску строку позивачка зазначила тривале перебування на лікарняному. Проте, на лікарняному, згідно листків непрацездатності /а.с.51-55/, вона у цей період перебувала лише з 25.10.2010 року по 11.11.2010 року та з 15.11.2010 року по 24.11.2010 року і тому це не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Також суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Згідно наказу №326 від 23.07.2010 року /а.с.18/ 21.06.2010 року при знаходженні на зміні у відділі СМАП «Нові Яриловичі» інспектором Руденко Т.В. було проведено оформлення на виїзд транспортного засобу України з оформленням універсальних дозволів Білорусі, Литви та Латвії при загальній вазі транспортного засобу 7516 кг, що є порушенням наказу ДААТ по оформленню та видачі іноземних дозволів на виконання міжнародних перевезень вантажів №175 від 30.12.2009 року.

Як пояснив у судовому засіданні спеціаліст з оформлення міжнародних перевезень ОСОБА_2, у даному випадку зазначеним наказом дозволена видача універсальних дозволів Білорусі на транспортні засоби вагою більше 10 т, а в цьому випадку вага транспортного засобу була меншою. Це також підтверджується додатком до наказу Державної адміністрації автомобільного транспорту №175 від 30.12.2009 року /а.с.74/.

Відповідно до пояснювальної позивачки від 22.07.2010 року /а.с.19/ вона зазначає, що при оформленні цього дозволу не звернула увагу на те, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу загальна вага 7516 кг.

За наказом №432 від 09.09.2010 року /а.с.20/ 05.07.2010 року працюючи на зміні в відділі СМАП «Нові Яриловичі», інспектором Руденко Т.В. було проведено оформлення на виїзд до Латвії транспортного засобу України з оформленням універсального дозволу Фінляндії, чим було порушено наказ Державної адміністрації автомобільного транспорту №175 від 30.12.2009 року.

Спеціаліст ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що у таких випадках можливо видавати універсальний дозвіл на країни, які мають з Латвією сухопутний кордон, а не на Фінляндію.

Так, згідно наказу Державної адміністрації автомобільного транспорту №175 від 30.12.2009 року /а.с.77/ встановлене обмеження на видачу універсальних дозволів до Фінляндії, згідно з яким ці дозволи видаються тільки на завантажені АТЗ до Фінляндії або до однієї з сусідніх з нею країн, при умові зворотнього завантаження із Фінляндії.

У пояснювальній записці від 07.09.2010 року /а.с.22/ позивачка зазначила, що помилку вона допустила із-за відсутності практичних навичок із оформлення автотранспорту і хвилювання в перший день самостійної роботи.

Відповідно до наказу №7 від 11.01.2011 року /а.с.36/ 27.11.2010 року працюючи на зміні у відділі СМАП «Нові Яриловичі» інспектор Руденко Т.В. провела оформлення на виїзд з території України транспортного засобу Латвії, який здійснював перевезення вантажу з України до Литви на підставі універсального кротового дозволу України №35414, який не давав право на виконання даного виду перевезення, що є порушенням статті 5 Угоди між Урядом України та Урядом Латвійської Республіки про міжнародне автомобільне сполучення від 23.05.1995 року.

У пояснювальній записці від 22.12.2010 року /а.с.82/ позивачка зазначила, що не маючи практичного досвіду звернулася за допомогою до старшого зміни, але той відмовив їй у наданні допомоги.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно всіх трьох оскаржуваних наказів, позивачка порушила пп. 2.1.4 п.2.1, п.4.1, п.4.4 Посадової інструкції інспектора відділу служби міжнародних автомобільних перевезень в пункті пропуску через державний кордон /а.с.23-27/ (далі Посадова інструкція). Ці норми передбачають, що інспектор ВСМАП зобовязаний проводити повний комплекс контрольно-оформлювальних робіт у відповідності з технологією контролю, оформлення та пропуску автотранспортних засобів через пункт пропуску на державному кордоні України; здійснювати контроль транспортно-експедиційних документів на автотранспортний засіб та розвязання питань, повязаних з дооформленням транспортних документів (дозвільні документи, ліцензійна картка, свідоцтво про реєстрацію, технічний талон, сертифікат відповідності екологічним і шумовим вимогам та сертифікати відповідності вимогам безпеки та/або вимогам придатності до експлуатації, карнет ТІR, CMR та інше). Інспектор ВСМАП несе відповідальність за невиконання поставлених підприємством завдань і функцій згідно зі своїми посадовими обовязками, що обумовлені в цій інструкції та строковому трудовому договорі.

Таким чином в судовому засіданні знайшли підтвердження факти неналежного виконання позивачкою своїх трудових обовязків та порушення нею зазначених норм Посадової інструкції.

Строки накладення дисциплінарних стягнень, передбачені ст.148 КЗпП України відповідачем не порушені, оскільки вони обраховуються з моменту виявлення проступку, а не самого факту, тобто суд вважає, що у даному випадку проступки з боку позивачки були виявлені після надання нею відповідних пояснень, які підтвердили її вину у вчиненні зазначених у наказах проступків. Крім того згідно з графіком чергування по відділу СМАП «Нові Яриловичі» за грудень 2010 року /а.с.69/ позивачка перебувала у відпустці з 1 по 10 грудня включно.

Посилання позивачки на відсутність у неї практичних навичок для виконання трудових обовязків, відсутність допомоги з боку керівництва та колег при виникненні у неї спірних питань та упереджене ставлення до неї, суд не може розцінювати як такі що свідчать про відсутність вини позивачки у вчинених нею порушеннях чи такі що звільняють її від відповідальності, оскільки п.п. 5.1, 5.3 Посадової інструкції передбачено, що інспектор повинен знати закони, постанови, укази та інші нормативно-правові акти України, накази і розпорядження Міністерства транспорту та звязку України, Державного департаменту автомобільного транспорту (УКРАВТОТРАНСУ), Підприємства та інші нормативні акти з питань діяльності ВСМАП та Підприємства в цілому; технологію, організацію та порядок виконання контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в пунктах пропуску через державний кордон України; нормативно-правове забезпечення функціонування ВСМАП у пунктах пропуску через державний кордон.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що оскаржувані накази були винесенні законно з урахуванням ступені тяжкості вчинених проступків, попередньої роботи позивачки.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 139, 147, 149 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 60, 64, 213 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Служба міжнародних автомобільних перевезень» про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3