АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7626 /2011 року Головуючий 1 інстанції - Срокіна І.І.
Категорія - поділ майна подружжя Доповідач - Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.

суддів: Цвірюка В.О., Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно набутого майна подружжя і визнання права власності на 32/100 частини будинку і надвірних будівель, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 12.03.2002 р. перебував у шлюбі з ОСОБА_1, удочерив її дитину від першого шлюбу, мають спільну дитину ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.07.2002 р. за договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є. (р №1981) вони на ім*я ОСОБА_1 придбали 64/100 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2009 р. їх шлюб розірвано. Просить поділити спільно набуте майно подружжя і визнати за ним право власності на 32/100 частини будинку АДРЕСА_1 і надвірних будівель, у власності ОСОБА_1 просив залишити 32/100 частини спірного будинку з надвірними будівлями.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволений, за ним визнано право власності на 1/2 частину спільно набутого майна подружжя, а саме на 32/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права. Наполягає, що на придбання спірного будинку нею були витрачені її особисті кошти, отримані від продажу її квартири. Вказує, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Позивач проти апеляційної скарги заперечував, погоджувався в повному обсязі з висновками суду першої інстанції, з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року. Водночас визнав, що на придбання спірної частини будинку ОСОБА_1 витратила 5 000 грн. своїх особистих коштів.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, вбачається з матеріалів справи, що з березня 2002 р. по грудень 2009 сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В період шлюбу 10.07.2002 р. на ім*я ОСОБА_1 за 19 639 грн. було придбано 64/100 частини будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, право власності на які зареєстровані за нею у встановленому законом порядку, що вбачається із відповіді КП «ХМБТІ» З-з № 23-01146 від 03.02.2010 р. (а.с.5,6).

За змістом ст. 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Матеріалами справи підтверджено, не заперечується позивачем, що 02.07.2002 року ОСОБА_1 за 6 700 грн. продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки ОСОБА_2 визнав, що частину своїх особистих коштів, отриманих від продажу зазначеної квартири, а саме 5 000 грн., ОСОБА_1 витратила на придбання спірної частини будинку, ці обставини доказуванню не підлягають.

Інші доводи сторін, щодо витрати ними власних коштів, коштів їх батьків на придбання спірної частини будинку не підтверджені належними та допустимими доказами. ОСОБА_2 також не довела, що решту коштів, отриманих від продажу її квартири, а саме 1 700 грн. вона витратила на придбання спірної частини будинку, а не на будь-які інші речі.

Зазначені обставини суд першої інстанції не врахував та ухвалив рішення про поділ майна подружжя в рівних частках, в той час, як із 19 639 грн., за які була придбана спірна частина будинку, спільних коштів подружжя було витрачено лише 14 639 грн.

Відповідно ст.ст. 60, 61 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то майно, яке було одержано за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право поділити майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно розірвання шлюбу.

Відповідно ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин, враховуючи, що у придбання спірного майна вкладені, крім спільних коштів і кошти, що належали ОСОБА_1 особисто, то частка у спірному майні, відповідно до розміру її внеску, а саме 16/100 частин будинку (5 000 грн. х 64/100 : 19 639 грн.), є її особистою приватною власністю, а 48/100 частин будинку, які судова колегія визнає об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягають поділу між сторонами в рівних частках, по 24/100 частин будинку кожному.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні, за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на 24/100 частини спірного майна, а у власності ОСОБА_1 залишити 40/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року залишається без змін.

Керуючись ст. 11,15,16, 204 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року змінити в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 32/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 24/100 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У власності ОСОБА_1 залишити 40/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 березня 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: