КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-637/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.12.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого справі судді - Безпрозванного В.В.

при секретарі - Мізюн Р.І.,

за участю позивача ОСОБА_2,

прокурора - Добрікової І.В.,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Головного

управління Державного казначейства України уМиколаївській

області,Головного управління юстиції у Миколаївській

області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області, Головного управління юстиції у Миколаївській області про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20960,85грн. та моральної шкоди у сумі 10000,00грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.05.2010 року визнана неправомірна бездіяльність державного виконавця кабельного відділу ДВС ММУЮ в поверненні без виконання виконавчого листа №2-1332 25.04.2008 року. По суті, державним виконавцем було звільнено з-під арешту майно, на яке можливо було звернути стягнення. Цими діями, на думку позивача, державний виконавець спричинив позивачу збитки, які він оцінив у 20960,85грн. (матеріальні збитки) і 10000,00грн. (моральна шкода).

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

У судовому засіданні представник Корабельного відділу ДВС ММУЮ вимоги заявника не визнала, посилаючись на те, що позивач безпідставно звернувся до суду, керуючись ч.І ст.86 Закону України «Про виконавче провадження», а також на те, що між несеною ухвалою від 31.05.2010 року та завданими збитками відсутній причинний звязок, необхідний для стягнення шкоди. Просила залишити позов без задоволення.

Представник Головного управління державного казначейства України у Миколаївській ласті позов не визнала, зазначаючи, що відповідно до ч.2ст.86 Закону України «Про виконавче провадження» збитки заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку передбаченому законом. Разом з тим, було зазначено, що до юридичної особи не переходять зобовязання боржника за виконавчим документом. Присуджені з неї на користь стягувана кошти мають виключно компенсаційний характер. У задоволенні позову просила відмовити.

Представник Миколаївського обласного управління юстиції в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на відсутність правових підстав для його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, і це знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.09.2007 по справі№2-1332 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 13923,00грн.

Після набрання рішенням законної сили позивач одержав у суді виконавчий лист, який предявив на примусове виконання до Корабельного відділу ДВС ММУЮ. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу було відкрито державним виконавцем 13.12.2007. При примусовому виконанні державним виконавцем був вжито ряд заходів примусового виконання. Зокрема, виявлено майно - автомобіль АUDI 80, який згідно даним МРЕВ УДАІ УМВС України у Миколаївській області було зареєстровано за ОСОБА_6 На вказане майно 13.03.2008 державним виконавцем було накладено арешт та оголошено його у розшук.

25.04.2008 виконавче провадження було завершено на підставі п.5 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесена відповідна постанова, за змістом якої встановлено, що згідно акту державного виконавця від 20.03.2007 неможливо встанови і місце проживання боржника, а здійснені державним виконавцем заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними. Одночасно із постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві державним виконавцем припинена чинність арешту та розшуку майна боржника.

Не погоджуючись з вказаним рішенням державного виконавця, позивач звернувся до суду з відповідною скаргою на його дії.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.05.2010 року визнана неправомірною бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу ДВС ММУЮ в поверненні без виконання виконавчого листа №2-1332 від 25.04.2008 року.

За загальними правилами цивільного законодавства відшкодуванню підлягає шкода ,заподіяна особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

За змістом зазначеної ухвали, підставою для задоволення скарги ОСОБА_2про визнання дій державного виконавця незаконними (винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання) зазначено, що відповідно до п.5 ч.І ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено три винятки, коли виконавчий документ не може повертатися стягувачеві в разі неможливості зясування місцезнаходження або місця проживання боржника, це: 1) виконавчі документи, зазначені в ч.І ст.42 Закону; 2) виконавчі документи, якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно; 3) інші виконавчі документи, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника У звязку з цим неможливість зясування місця проживання боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, оскільки на виконанні знаходився виконавчий документ про стягнення грошових коштів.

При цьому, в ухвалі суду від 31.05.2010 про незаконність дій щодо звільнення майна з-під арешту не зазначено.

Таким чином, між визнаними ухвалою суду від 31.05.2010 року неправомірними діями державного виконавця та спричиненою шкодою відсутній безпосередній причинний зв'язок.

За змістом позову позивач ОСОБА_2 зазначає, що підставою для звернення до суду є стаття 86 Закону України «Про виконавче провадження», якою зазначено, що стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи.

У даному випадку слід розмежовувати органи, які здійснюють примусове виконання рішень (ст.2 Закону України «Про виконавче провадження») від інших органів (підприємств, установ, організацій), на які покладено обовязок виконати рішення суду (ст.9 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, органи, про які йдеться у ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», не є органами примусового виконання. За таких обставин підстави для звернення позивача в порядку ч.1ст.86 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з даним позовом відсутні. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди 10000 грн. задоволенню також не підлягають, оскільки відповідно до чинного законодавства відшкодування моральної шкоди можливо у випадках, передбачених законом, за наявності наступних умов: наявність шкоди; протиправність діяння її заподіювана; наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням; наявність вини заподіювана шкоди.

Таким чином, обовязок відшкодувати моральну шкоду виникає в разі порушення законних прав потерпілої особи за умови, якщо обовязок з відшкодування такої шкоди передбачений законодавством. Крім того, потерпіла особа має довести наявність шкоди та причинний звязок між шкодою та протиправним діянням. Як вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В даному випадку ОСОБА_2 не вказав розрахунок моральної шкоди та не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи цей розмір.

Враховуючи те, що вимоги позивача не відповідають жодній з умов відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди також відсутні.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що строк для предявлення виконавчого листа по виконання не вийшов, а відтак судом не може бути встановлено неможливість виконання судового рішення від 19.09.2007 року з вини державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Головного управління Державного казначейства України у Миколаївській області, Головного управління юстиції у Миколаївській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Безпрозванний