АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 5(1) ОСОБА_1
Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К А Ї Н И

21 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Барильської А.П .,

суддів Ляховської І.Є., Карнаух В.В.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально- Міської районної ради м. Кривого Рогу, третя особа ОСОБА_3, про встановлення факту володіння нерухомим майном, визнання дійсним договору купівлі продажу нерухомого майна та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально- Міської районної ради м. Кривого Рогу про встановлення факту володіння нерухомим майном, визнання дійсним договору купівлі продажу нерухомого майна та визнання права власності.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд встановити, що садиба, розташована за адресою: м. Кривий Ріг провулок Труща, 15А, з 03.09.2001 року по 18.05.2006 року належала на праві приватної власності ОСОБА_4; встановити, що садиба, розташована за зазначеною адресою, з 18.05.2006 року належала на праві приватної власності ОСОБА_5; визнати дійсним договір купівлі продажу зазначеної садиби, укладений 19 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на шлакоблоковий жилий будинок загальною площею 52.7 кв.м., житловою площею 28.34 кв.м., позначений на плані літерою «А-1», та господарчі і побутові споруди: глинобитна літня кухня, позначена на плані літерою «Б», деревяна вбиральня «В», огорожа «І», замощення П, розташовані за адресою: м. Кривий Ріг пров. Труща, 15А; Визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,0686 га за зазначеною адресою.

Ухвалою суду від 04.11.2010 року позовні вимоги про встановлення факту володіння нерухомим майном та визнання права власності залишені без розгляду.

Рішенням Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема: суд не взяв до уваги, що фактично усна угода купівлі продажу спірного домоволодіння була укладена 14 жовтня 2006 року, оскільки позивач передав ОСОБА_5 30 000 грн. вартості домоволодіння, а ОСОБА_5 видала довіреності на імя ОСОБА_6, посвідчені державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори на право розпорядження домоволодінням та представництво її інтересів у суді. Суд не взяв до уваги п. 4.1. Договору від 19.11.2006 року, згідно якого, сторони зобовязалися укласти договір купівлі- продажу садиби після оформлення продавцем усіх правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку не пізніше 01.06.2007 року та що він є попереднім договором, в якому узгоджені усі істотні умови майбутнього основного договору. Дії представника ОСОБА_5- ОСОБА_6 по підписанню попереднього договору- є невідкладними справами та діями, не виконання яких може призвести до виникнення збитків, тому є правомірними. Крім того твердження суду про те, що позивач заваляв усі будівлі та споруди на земельній ділянці за зазначеною вище адресою не підтверджені доказами.

В запереченнях на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_3 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння 15а по пров. Труща у м. Кривому Розі належало на праві власності ОСОБА_7, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 Крім того, ОСОБА_7 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.0686га, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 13 лютого 2001 року.

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений 02 жовтня 2000 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, яким все належне їй майно заповідала ОСОБА_4.

ОСОБА_7, згідно свідоцтва про смерть, померла 03 вересня 2001 року. Після її смерті, з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_4. Свідоцтво право власності на спадщину не видавалося. ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, що прийняв спадщину відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року), яка діяла на момент виниклих правовідносин.

ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть, помер 18 травня 2006 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є батьками померлого ОСОБА_4, які на момент його смерті були зареєстровані у спірному домоволодінні. ОСОБА_5 звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_4, яка надійшла до нотаріальної контори поштою 16 листопада 2006 року. ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть, померла 15 жовтня 2006 року. ОСОБА_5 право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку на момент смерті, у встановленому законом порядку, не набула.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельних ділянок, цілісних майнових комплексів, житлового будинку ( квартири) та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно положень ст. 125 ЗК України, редакція якої діяла на момент виниклих між сторонами правовідносин, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Договір купівлі- продажу має відповідати вимогам зазначених норм закону та згідно до положень Закону України Про податок з фізичних осіб підлягає оподаткуванню на користь держави.

Згідно ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові. Продавцем за договором купівлі продажу може бути будь-який учасник цивільних відносин, який відчужує майно, що знаходиться в його власності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 на момент смерті, 15 жовтня 2006 року, не набула права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку у встановленому законом порядку, оскільки не отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті свого сина ОСОБА_10 та не зареєструвала право власності на своє імя.

Тобто, станом на 15 жовтня 2006 року, на момент смерті ОСОБА_5, спірне домоволодіння та земельна ділянка не були обєктом права власності ОСОБА_5 і договір купівлі продажу станом на 14 жовтня 2006 року не міг бути посвідчений нотаріально через відсутність у продавця ОСОБА_5 документа про належність їй спірного домоволодіння та земельної ділянки на праві власності, хоча цей договір підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що 14 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_5Ю, був укладений договір купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки в усній формі, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначений правочин належить вчиняти у письмовій формі відповідно до вимог чинного законодавства та ОСОБА_5 станом на 14 жовтня 2006 року не була власником зазначеного нерухомого майна у встановленому законом порядку, у звязку з чим, він і не міг бути укладений сторонами з дотриманням вимог закону, в тому числі, й щодо його нотаріального посвідчення.

Правочини доручення від 14 жовтня.2006 року, на думку колегії суддів, також, не можуть бути підтвердженням факту укладання договору купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_5, висловивши свої наміри щодо розпорядження спірним майном, видавши саме довіреності на право розпорядження та продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки, на момент видачі зазначених довіреностей, не мала право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку. Згідно положень ст. 244-245 ЦК України, довіреність це документ, який визначає обсяг та зміст повноважень, наданих тим, кого представляють, своєму представникові. Зазначеними довіреностями ОСОБА_5 не підтверджувала факт укладання договору купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки.

Договір від 19 листопада 2006 року, також, не можна визнати договором купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки, оскільки на момент видачі довіреності ОСОБА_5 не надала представникові ОСОБА_6 повноважень укладання договорів купівлі продажу, не в установленій законом формі, оскільки зміст доручення має бути правомірним. Договір від 19.11. 2006 року купівлі продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми та змісту та укладений між позивачем та ОСОБА_6, що діяв за довіреністю від імені ОСОБА_5, яка на момент його укладання, померла.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Представництво за довіреністю, згідно вимог п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України, припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5Ю померла 15 жовтня 2006 року, у звязку з чим повноваження представника за довіреність ОСОБА_6 припинилися у момент її смерті 15 жовтня 2006 року.

Посилання позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що дії представника ОСОБА_5- ОСОБА_6 по підписанню договору від 19.11.2006 року купівлі продажу спірного нерухомого майна, - є невідкладними справами та діями, не виконання яких може призвести до виникнення збитків, тому є правомірними, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено, що дії ОСОБА_6 по підписанню письмового договору від 19.11.2006 року, який не відповідає вимогам чинного законодавства, що предявляються до договорів купівлі продажу нерухомого майна, були невідкладними та такими, що можуть призвести до виникнення збитків.

Посилання позивача ОСОБА_2 на той факт, що ним 14 жовтня 2006 року передано ОСОБА_5 30000 грн. вартості спірної садиби, не підтверджений доказами та не може свідчити про домовленість між сторонами щодо істотних умов договору та не є правовим оформленням переходу права власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку з вище наведених підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи зводяться до переоцінки висновків суду та не згоди по їх оцінці судом і правового значення для вирішення спору не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.303,307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Голосуючий:

Судді: