Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2011 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа комунальне підприємство Київської обласної ради «Васильківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про поділ майна набутого під час спільного проживання, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2008 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому після уточнення своїх вимог просила суд розділити майно, набуте позивачем та відповідачем під час спільного проживання, а саме: визнати право власності ОСОБА_5 на ? частину квартири № 3 в будинку № 3, що знаходиться по вул. Карла Лібкхнехта в м. Василькові Київської області. Зобов'язати Комунальне підприємство Київської обласної ради «Васильківське

міжрайонне бюро технічної інвентаризації» здійснити реєстрацію за позивачем права власності на ? частину квартири № 3 в будинку № 3, що знаходиться по вул. Карла Лібкхнехта в м. Василькові, Київської області та видати відповідне свідоцтво про право власності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення її позову в повному обсязі через порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що 07.07.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, який було розірвано 12.06.2007 року. До одруження з відповідачем позивачка з 13.11.1999 року по 04.04.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 146, 147, 148-149). 6 червня 2001 року між відповідачем та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за 36500 грн. На основі цього договору, за відповідачем зареєстровано право власності на вказану квартиру.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не було надано доказів, що підтверджують її матеріальну участь у придбанні спірної квартири. Крім того, вбачається, що фактичні шлюбні стосунки з позивачкою відповідач став підтримувати тільки з квітня 2000 року, оскільки з 13.11.1999 року по 04.04.2000 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, тобто на час придбання квартири сторони проживали разом тільки 2 місяці.

На думку колегії суддів висновки суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову відповідають обставинам справи і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Так, не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги що позивачем було здійснено суттєве збільшення цінності квартири, яка належала відповідачу, а тому суду слід було застосувати положення статті 25 КпШС чинного на момент виникнення спору, відповідно до якої якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності в наслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнано судом спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позивачем в суді першої інстанції не заявлялись вимоги про визнання права власності на спірну квартиру саме з підстав передбачених ст. 25 КпШС України 1969 року, докази на їх обґрунтування не подавались і не досліджувались вимоги апеляції в цій частині задоволені бути не можуть.

Інших доводів незаконності рішення суду апеляційна скарга не містить і в ході апеляційного розгляду не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Отже суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову, вирішив спір на підставі наданих сторонами доказів, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в звязку з чим вимоги апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2011 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2