РІШЕННЯ

іменем України

03.11.2011 м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді -Россолова В.В.,

за участю секретаря судового засідання -Онацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності, третя особа ОСОБА_3, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 6 квітня 2011 року звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа - ОСОБА_3, в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що батьками її чоловіка - ОСОБА_3 було збудовано домоволодіння № АДРЕСА_1 Право власності на вказаний будинок було оформлено рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 21 серпня 1990 року № 289 на брата чоловіка - ОСОБА_5, але свідоцтво про право власності на його ім'я не видавалось, оскільки він не звертався із заявою про його видачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, до часу своєї смерті ОСОБА_5 мешкав у спірному будинку разом зі своєю донькою ОСОБА_2. Після смерті батька ОСОБА_5 переїхали жити до позивачки в м. Харків, а у будинок вселилась мати позивачки ОСОБА_6, яка з 1998 року до часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року мешкала у ньому.

Після смерті матері, позивач прийняла спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 разом з чоловіком заволоділи та стали користуватися будинком, на даний час повністю утримують домоволодіння, несуть витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, тощо.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки вона добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, вона набула право власності на це майно.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

В подальшому, а саме 1 серпня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вона є єдиним спадкоємцем вказаної спадщини першої черги, оскільки а ні дружини, а ні дітей чи батьків на момент його смерті у нього не було.

Вказану спадщину позивач прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на момент смерті свого батька вона була зареєстрована та проживала разом з ним і вступила у володіння спадковим майном.

2

У спадковому будинку вона була зареєстрована до 2002 року. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька вона не зверталася, оскільки на момент його смерті вона була неповнолітньою, а саме їй виповнилося лише 16 років.

В зв'язку з цим, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року її батька ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1, третя особа за первісним позовом, він же відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, а також представник позивача за первісним позовом ОСОБА_7 на задоволенні первісного позову наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечували в повному обсязі. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що відповідачем за первісною позовною заявою, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги про визнання за нею права власності понад встановлений трирічний строк позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в позові.

Відповідач за первісним позовом, вона ж позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні первісного позову не визнали, на задоволенні зустрічного позову наполягали в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому.

Стосовно посилання ОСОБА_7 на ту обставину, що нею був пропущений строк позовної давності, ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_8 вказали, що після смерті свого батька ОСОБА_2 вважала, що спірний будинок належить їй, оскільки інших спадкоємців у батька не було, а про невизнання її права власності на цей будинок вона дізналася лише у 2011 році, коли отримала судові документи по даній справі.

Представник відповідача за первісним позовом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надали письмову заяву з проханням провести розгляд справи за відсутності їхнього представника, вирішення справи віднесли на розсуд суду.

Представник третьої особи за зустрічною позовною заявою Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили, що дає підстави вважати їх неповажними.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_5 за життя був власником житлового будинку АДРЕСА_1 право власності на який було оформлено рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів № 289 від 21 серпня 1990 року, що підтверджується довідкою № 3036, виданою 31 січня 2011 року Комунальним підприємством «Зміївське бюро технічної інвентаризації», а також технічним паспортом на вказаний житловий будинок /а.с. 7, 8-10/.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 29 червня 1998 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер /а.с. 11/.

Як вбачається з довідки № 1496/01-16 від 12 серпня 2011 року, виданої Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, із заявою про прийняття або відмову від спадщин, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався /а.с. 69/.

З довідки № 947, наданої головою Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області 30 березня 2011 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) в будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його донька ОСОБА_2 /а.с. 54/.

3

Ця обставина також визнана позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, третьою особою за первісним позовом, він же відповідач за зустрічною позовною заявою, ОСОБА_3, відповідачем за первісним позовом, вона ж позивач за зустрічною позовною заявою, ОСОБА_2, та підтверджена наданими ними в судовому засіданні поясненнями, а також поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Вказані особи вказали, що на момент смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2 проживала у будинку свого батька, доглядала за ним, обробляла земельну ділянку. Потім вона переїхала проживати до м. Харкова в зв'язку з тим, що навчалася там. Однак на вихідні дні вона все одно приїжджала разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до будинку свого батька і доглядала за ним, обробляла земельну ділянку, допомагала проводити поточний ремонт.

Факт же проживання після смерті ОСОБА_5 у його будинку матері ОСОБА_1 ОСОБА_6 сам по собі не виключає тієї обставини, що ОСОБА_2 прийняла у встановленому законом порядку спадщину після смерті свого батька.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частиною 1 статі 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управляння або володіння спадковим майном.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом вступу у володіння і користування спадковим будинком, оскільки на момент відкриття спадщини вона у ньому проживала протягом шести місяців після смерті її батька та здійснювала догляд за будинком і прилеглою земельною ділянкою.

Посилання ж представника позивача за первісним позовом ОСОБА_7 на ту обставину, що ОСОБА_2, при зверненні до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, пропустила встановлений законом трирічний строк позовної давності, судом до уваги не приймаються.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В силу статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята спадщина у встановлений законом шестимісячний строк, однак право власності на неї вона у передбаченому законом порядку не оформила. Тобто, дані правовідносини носять триваючий характер. При цьому, ОСОБА_2 дізналася про порушення свого права після звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

За таких обставин, суд вважає безпідставною заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 про застосування строку позовної давності.

Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

4

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зазначає, що протягом п'яти років, а саме з 1998 року по 2003 рік, спірним житловим будинком володіла її мати ОСОБА_6, яку вона зі своїм чоловіком вселила туди і зареєструвала її місце проживання, а з 2003 року до теперішнього часу володіє особисто вона, як спадкоємець ОСОБА_6.

На підтвердження цих обставин ОСОБА_1 посилається на довідку, видану 30 серпня 2005 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області № 1879, з якої вбачається, що з 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року (день смерті), в житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала ОСОБА_6.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

ОСОБА_6 не була членом сім'ї ОСОБА_5 і зареєструвалась та вселилася у належний йому житловий будинок після смерті власника, тобто без його згоди, де того ж була зареєстрована та проживала неповнолітня спадкоємиця ОСОБА_5 - ОСОБА_2. Таким чином, ОСОБА_6 вселилася у спірний будинок з порушенням порядку, передбаченого ст. 156 ЖК України та безпідставно зареєструвалася у ньому.

На момент вселення ОСОБА_6 у будинок ОСОБА_5, їй було достеменно відомо про наявність неповнолітньої спадкоємиці, яка претендувала на це майно.

За таких обставин, сам факт вселення ОСОБА_6 до спірного житлового будинку не є правомірним заволодінням чужим майном з її боку і не може бути використаним для набуття ОСОБА_1 права власності на майно в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 344 ЦК України.

ОСОБА_1 не надала також суду і доказів безперервного володіння будинком ОСОБА_5, оскільки, як встановленому в судовому засіданні із пояснень сторін у справі, вона ніколи там не проживала, а тільки періодично туди приїжджала.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є сусідами померлого ОСОБА_5, суду пояснили, що бачили у спірному будинку, як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2, які туди час від часу приїжджали і обробляли город та доглядали за будинком.

Однак ці показання не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_1 у спірному будинку постійно ніколи не проживала.

В цей же час з пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 вбачається, що вона з чоловіком є власниками трикімнатної квартири № 41, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, де вона постійно зареєстрована, проживала і проживає на даний час.

Таким чином, обставини добросовісного заволодіння нерухомим майном ОСОБА_5 і безперервності користування ним на протязі більше десяти років ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і спростовуються наявними у ній доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить відмовити в повному обсязі.

В цей же час, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом вступу у володіння і користування спадковим майном, зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 256, 257, 261, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності, третя особа ОСОБА_3 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

5

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: