Справа № 22-ц-4096/11 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л. Ю.
Провадження № 22-ц/1390/2630/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 33
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І. суддів: Шашкіної С.А., Богонюка М.Я. при секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого Адміністративного суду України про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження у справі. Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Зазначає, що на підставі п. 4 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності,. Вказує, що суд першої інстанції порушив його права.

В судове засідання сторони не з»явились, про час і місце розгляду справи належно повідомлені, про що свідчать їх розписки, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 В В. звернувся із позовом до Вищого Адміністративного суду України про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідача.

Згідно ст.ст. 126,129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадкув, встановлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями Конституції, судові рішення, і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов»язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушило б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є орган, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржується лише в порядку , визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

судочинстві

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 "Про незалежність судової влади" роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим'процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" дано роз'яснення, що у розумінні положень ч. 1 ст.2 пунктів 1,7 і 9 ст. З, ст.17, ч. З ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які чдійснюють владні управлінські функції, і нЄ'/'можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Колегія суддів вважає, що суд правильно прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження по справі.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст. 303, и. 1 ч.2 ст.307, п.1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -'

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2011 року-залнпіптгі без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадц

Головуючий:

Судді: