Справа № 2-1138/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2011 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк Б.Г.

при секретарі Свирида М.І.

за участю адвоката Яроменко М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про визнання угоди купівлі -продажу дійсною та визнання права власності на житловий будинок

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько -ОСОБА_5, який на час смерті проживав в будинку АДРЕСА_1. Між батьком та ОСОБА_6 25 грудня 2000 року було укладено біржову угоду купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1. З попереднім власником будинку, ОСОБА_6 батько погодив всі суттєві умови договору, сплатив йому всю суму по угоді як вартість будинку до підписання угоди. 27.12.2000 року вказану біржову угоду було зареєстровано в ДКМП "Архітектор". Таким чином батьком позивача було вчинено всі дії щодо укладеного договору купівлі-продажу будинку і батько почав володіти цим будинком.

Проте в подальшому почала діяти норма передбачена ст.657 ЦК України, згідно якої договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Через це на даний час укладена біржова угода не являється правовстановлюючим документом на будинок.

Разом з тим будинок фактично перейшов у власність батька позивача, до дня смерті батько проживав у ньому. А тепер позивач не може оформити свої спадкові права, бо нотаріально посвідчити цей договір позивач не має підстави, так як договір укладався між його батьком що вже помер та відповідачем.

Зважаючи на те, що всі умови угоди були сторонами виконані, позивач просить визнати дійсною біржову угоду про купівлю-продаж будинку та визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві. Доповнив, що на час укладення угоди можна було продавати майно через біржу, але на даний час це не визнається правовстановлюючим документом, тому позивач змушений звернутись до суду.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час розгляду справи через пресу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, додавши заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 25.12.2000 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купив житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 3131,0 м. кв. Гроші покупцем були передані продавцю до підписання угоди. (а.с.4.)

Зазначене будинковолодіння було зареєстроване Дубенським державно-комунальним малим підприємством "Архітектор" на праві власності за ОСОБА_5 (а.с. 4 зворот)

Копія свідоцтва про смерть вказує на те, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.9.)

Копія свідоцтва про народження вказує на те, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5. (а.с.7.)

За змістом ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона утрималася від його письмового посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено письмову біржову угоду про купівлю-продажу будинку, ОСОБА_5 зареєстрував цей будинок в органі, що реєструє нерухомість, та проживав у ньому на протязі дев'яти років. Отже сторони домовились зі всіх істотних умов договору, виконали його повністю, але не зареєстрували його нотаріально.

Зараз такий договір зареєструвати нотаріально немає можливості, оскільки покупець помер. Тому договір в судовому порядку визнається дійсним.

І по смерті спадкодавця, позивач є спадкоємцем за законом першої черги при тій умові що інший спадкоємець не оформив своїх спадкових прав з 2009 року і не претендує на спадкове майно, має підстави для визнання права власності на це майно.

За змістом ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.10,60,212, ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 3131,0 м. кв. укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і зареєстровану в Дубенській філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно-майнової біржі "Прайс" 25 грудня 2000 року за реєстраційним номером 362/339н-2000.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за законом по смерті батька, ОСОБА_5 та право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та розташоване на земельній ділянці площею 3131,0 м. кв.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у вказані строки. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили за результатами розгляду справи у апеляційній інстанції.

Суддя: