АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4224/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського державного аграрного університету, ОСОБА_3 про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, захист честі, гідності та ділової репутації та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2006 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Дніпропетровського державного аграрного університету, ОСОБА_3 про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, захист честі, гідності та ділової репутації.

Позивач зазначав, що з 1981року працює в Дніпропетровському державному аграрному університеті, на даний час старшим викладачем кафедри «Менеджменту і права», за сумісництвом очолює юридичний відділ.

1 листопада 2006року до нього звернулася студентка університету ОСОБА_3 з питання здачі заліку з курсу «Господарське законодавство», з приводу чого склалась конфліктна ситуація.

7 листопада 2006року ОСОБА_3 звернулась до ректора університету з заявою, в якій виклала відносно нього, ОСОБА_2, недостовірну інформацію, що ганьбить його честь, гідність, і ділову репутацію, а саме: вона зявилась у кабінеті юридичного відділу з метою отримання завдання для контрольної роботи; він, ОСОБА_2, вимагав у неї за отримання заліку 100грн., взяв залікову книжку і запитував де ставити залік, справа чи зліва; вчиняв щодо неї розпусні дії, хапав за коліна тощо; коли вона відмовила, він начебто дістав 50-гривневу купюру, розірвав її та прикріпив до залікової книжки, погрожуючи ОСОБА_3 відрахуванням з університету; застосовував до ОСОБА_3 фізичну силу і виштовхав її з кабінету.

Заяву ОСОБА_3 розглядала спеціальна комісія, про конфлікт стало відомо колективу університету.

Наказом ректора Дніпропетровського державного аграрного університету №2078 від 14 листопада 2006року на підставі заяви ОСОБА_3 до нього застосоване дисциплінарне стягнення оголошена догана.

Посилаючись на те, що інформація, яка викладена в заяві ОСОБА_3 не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність, і ділову репутацію, ОСОБА_2, уточнивши позов у травні 2007року, липні 2009року, просив поновити строк для оскарження наказу №2078 від 14 листопада 2006року, як пропущений з поважної причини, у звязку з хворобою; зобовязати відповідача скасувати вказаний наказ; визнати недійсними відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 7.11.2006року; зобовязати ОСОБА_3 спростувати зазначені відомості шляхом направлення нової заяви із спростуванням відомостей, які не відповідають дійсності; стягнути з ОСОБА_3 в рахунок компенсації завданої матеріальної шкоди 956,65грн. та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди; скасувати залік з курсу «Господарське законодавство України», виставлений ОСОБА_3 у зведену відомість від 18 жовтня 2006року; стягнути з Дніпропетровського державного аграрного університету 2014,61грн. вартості медичних засобів та 75000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди(а.с.2-6, 61-63, 191-193, т.1).

У травні 2007року ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, поновлення порушених особистих немайнових прав та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала тим, що у пояснювальній записці ОСОБА_2І на ім*я ректора університету від 08.11.2006року відносно неї викладена недостовірна інформація щодо обставин, які мали місце 1.11.2006року при її зверненні до ОСОБА_2 з питання здачі заліку з дисципліни «Господарське законодавство»(а.с.68-70,т.1).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявленого ним позову, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров*я, життя; честь гідність і ділова репутація; ім*я(найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.297 ЦПК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та(або)членів її сім*ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

В п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації;поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені).

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглядати звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

В п.19 вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.2 ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 працює в Дніпропетровському державному аграрному університеті з 1981року, станом на листопад 2006року старшим викладачем кафедри «Менеджменту і права», за сумісництвом начальником юридичного відділу(а.с.94-97,т.1).

ОСОБА_3 станом на листопад 2006року була студенткою четвертого курсу економічного факультету Дніпропетровського державного аграрного університету(а.с.47-57,т.2).

7 листопада 2006року ОСОБА_3 звернулася з заявою до ректора Дніпропетровського державного аграрного університету, в якій виклала обставини, які мали місце 1 листопада 2006року при її зверненні до ОСОБА_2 з питання здачі заліку з дисципліни «Господарське законодавство»(а.с.89,т.2).

8 листопада 2006року ОСОБА_2 направив на ім*я ректора Дніпропетровського державного аграрного університету пояснювальну записку щодо обставин, зазначених ОСОБА_3 в заяві від 7 листопада 2006року(а.с.87-88,т.2).

Наказом ректора Дніпропетровського державного аграрного університету №2078 від 14 листопада 2006року, який видано на підставі довідки комісії по перевірці заяви студентки ІНФОРМАЦІЯ_1, за порушення Положення про прийом екзаменаційної сесії ст.викладачу кафедри менеджменту і права ОСОБА_2 оголошена догана. При цьому в наказі зазначено, що студентка ОСОБА_3 була прийнята ОСОБА_2 з приводу складання заліку в службовому кабінеті юридичного відділу, що призвело до конфліктної ситуації, викладеної в заяві студентки ОСОБА_3 і пояснювальної записки ОСОБА_2І.(а.с.12,т.1).

Згідно витягу із наказу ректора Дніпропетровського державного аграрного університету №2440 від 22.12.2006року з ОСОБА_2, ст.викладача кафедри менеджменту і права, знято дисциплінарне стягнення догана, як таке, що відіграло своє виховне значення на підставі заяви ОСОБА_2І.(а.с.57,т.1, а.с.134,т.2).

Таким чином, перевіряючи доводи та заперечення сторін в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, суд, з урахуванням встановлених обставин та зазначених вимог закону, прийшов до правильного висновку, що заява, з якою ОСОБА_3 звернулася до ректора Дніпропетровського державного аграрного університету 7 листопада 2006року є її звернення з реалізацією права, передбаченого статтею 40 Конституції України і не повязано з цілеспрямованим розповсюдженням завідомо неправдивих відомостей відносно ОСОБА_2 і обставин, які мали місце 1 листопада 2006року при її зверненні до ОСОБА_2 з приводу складання заліку з дисципліни «Господарське законодавство» і обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову про скасування наказу ректора Дніпропетровського державного аграрного університету №2078 від 14.11.2006року про накладення дисциплінарного стягнення, суд виходив з того, що звернувшись до суду 05.03.2007року за захистом порушеного права, ОСОБА_2 пропустив строк, передбачений ст.233 КЗпП України, згідно якої працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, без поважних причин.

При цьому суд зазначив, що факт перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в період з 16 листопада по 04 грудня 2006року не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку, оскільки після лікування та до спливу строку для звернення до суду за захистом порушеного права минуло більше ніж два з половиною місяці. Інших доводів щодо поважності причин пропуску зазначеного строку ОСОБА_2 не наведено.

Крім того, із довідки Дніпропетровського державного аграрного університету №62 від 23.03.2011року вбачається, що в зазначений період(з 16 листопада по 04 грудня 2006року) ОСОБА_2 працював на посаді старшого викладача кафедри менеджменту і права та на посаді начальника юридичного відділу 0,5 ставки у листопаді 2006року - 22 робочі дні, у грудні 2006року 21 робочий день(а.с.133,т.2).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -