АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-835/11 Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого; ОСОБА_1

Суддів: Касмініна О.В., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ризаліт»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ризаліт» про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ТОВ «Ризаліт» до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Ризаліт» на користь ОСОБА_2 7147 грн. по договору позики, 2012 грн. 60 коп. процентів по договору, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи , 91 грн. 59 коп. судового збору, а всього 9371,19 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ТОВ «Ризаліт» відмовлено.

З рішенням не погодилось ТОВ «Ризаліт», в апеляційній скарзі просили скасувати рішення місцевого суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

./

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається із матеріалів справи

17.02.2009року між ТОВ «Ризаліт» та позивачкою було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивачка передала ТОВ «Ризаліт» кошти у сумі 7147 грн., а відповідач зобовязався повернути вказані кошти через сорок календарних днів з моменту надання суми позики.

Факт передачі відповідачеві суми позики підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 від 17.02.2009 року.

У визначений строк відповідач суму позики не повернув. Згідно п. 6.2 при простроченні повернення позики позичальник додатково до штрафу , передбаченого п. 6.1 договору, сплачує проценти в розмірі 26 % річних, виходячи з неповернутої суми за весь час прострочення. При цьому позичальник зобовязаний .повернути суму позики збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. -------- -------- --------

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд, при повному та всебічному дослідженні обставин справи, прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт зокрема посилається, що місцевим судом безпідставно встановлено факт передачі грошових коштів за договором позики, оскільки такого роду договори ТОВ «Ризаліт» укладало фіктивно, гроші по ньому не передавались.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтом не надано жодного належного доказу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема зі свідчень аудитора ОСОБА_3, що проводив аудиторську перевірку на ТОВ «Ризаліт», що сума позики по договору , яка була отримана по квитанції прибуткового касового ордеру №5 від ОСОБА_2 була оприбуткована по касі ТОВ «Ризаліт», що підтверджується оборотно- сальдовою відомістю та карткою рахунку № ЗОЇ.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ризаліт»

відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Г оловуючвй: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: