Справа № 2-7357/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Циганкова В.О.

При секретарі Демченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

З урахуванням поданих Позивачем уточнень до позовної заяви, Позивач звернувся до Відповідача з позовом про зобовязання останнього укласти основний договір оренди квартири № 4 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 42, на умовах, що визначені попереднім договором оренди від 10 вересня 2011 року, а також визнати за Позивачем право власності без прийняття в експлуатацію на квартиру № 4, розташовану в житловому будинку літ. А-3 по пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську, що складається з: на третьому поверсі поз. 1-6, І,ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV, всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 м2, (житлова площа 42,2 м2).

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що між ним та Відповідачем було укладено попередній договір оренди квартири АДРЕСА_1. Відповідно до умов попереднього договору оренди, Позивач зобовязувався оформити всі необхідні документи для оренди, та передати квартиру Відповідачу в строк до 20 вересня 2011 року, а відповідач зобовязується оплатити вартість оренди в розмірі 2 000,00 гривень на місяць з урахуванням індексу інфляції, та оформити договір оренди після надання позивачем всіх необхідних документів в строк до 20 вересня 2011 року. Також попереднім договором було встановлено, що основний договір оренди буде укладено строком на 5 років.

На момент звернення Позивача до суду, основний договір оренди і досі є не укладений через ухилення Відповідача від виконання його умов та заперечення ним наявності у Позивача права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог в частині зобовязання ОСОБА_2 укласти основний договір оренди заперечувала, в іншій частині позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, оскільки:

Попереднім договором, відповідно до ч.1 ст.635 Цивільного кодексу України, є договір, сторони якого зобовязуються протягом визначеного терміну заключити договір у майбутньому (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором.

Згідно ст. 635 Цивільного кодексу України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, визначеній законом.

Таким чином, попередній договір оренди квартири АДРЕСА_1 від 10 вересня 2011 року мав нотаріально посвідчуватись. За відсутністю нотаріального посвідчення попередній договір оренди квартири, укладений між Позивачем та Відповідачем, є нікчемним, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи викладене, вимога Позивача до Відповідача про зобовязання останнього укласти основний договір оренди на основі попереднього договору оренди від 10 вересня 2011 року не підлягає задоволенню.

Натомість задоволенню підлягає вимога Позивача про визнання права власності без прийняття в експлуатацію на квартиру № 4, розташовану в житловому будинку літ. А-3 по пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську, що складається з: на третьому поверсі поз. 1-6, І,ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV; всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 м2, (житлова площа 42,2 м2).

Відповідно до договору дарування від 26 липня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останньому була подарована квартира № 4 за адресою: пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську. Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 5667. В подальшому право власності було зареєстровано в КП ДМБТІзгідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.10.2006 року за № 12184100.

В подальшому ОСОБА_1 було виконано самовільне переобладнання даної квартири, а також приєднано частину місць загального користування, а саме горище, самовільно добудовано антресольний поверх.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінської районної ради в м. Дніпропетровську, за ОСОБА_1 було визнано право власності на квартиру № 4, розташовану на третьому поверсі, що складається: 1-кладова, загальною площею 1,4 м2, 2-коридор, загальною площею 13,4 м2, 3-кухня, загальною площею 17,4 м2, 4-житлова, площею 20,0 м2, 5-санвузол, загальною площею 13,7 м2, 6-житлова, площею 18,2 м2, І-балкон, загальною площею 1,3 м2, ІІ лоджія, загальною площею 3,5 м2, на антресольному поверсі: 7-житлова, загальною площею 4,0 м2, горище: ІІІ- горище, загальною площею 129,0 м2, ІУ-горище, загальною площею 107,0 м2 по пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську без додаткових актів введення в експлуатацію.

Однак на даний момент право власності на підставі даного рішення не зареєстровано, через що наявність такого права не визнається відповідачем.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна має право звернутись до суду з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності.

На даний момент позивачу належить квартира № 4 по пр. Карла Маркса, що має наступні технічні характеристики: квартира № 4, загальною площею 328,9 м2, житловою площею 42,2 м2, в тому числі самочинно добудований антресольний поверх (поз.7), приєднане горище (поз. ІІІ, IV).

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У даному випадку право власності на самочинно добудований антресольний поверх підлягає визнанню за Позивачем.

Згідно п.1.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням ОСОБА_5 та інших громадян про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 ЗУ Про приватизацію державного житлового фондуконституційним поданням 60 народних депутатів про офіційне тлумачення положень статей 1,10 цього ЗУ (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 02.03.2004 року допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до п. 2 цього рішення, рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналогічне положення міститься в ч.2 ст. 382 ЦК України, яка встановлює, що власникам квартир у двох-чи багатоквартирних будинках належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, сантехнічне, технічне та інше обладнання за межами та всередині квартири, що обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, призначені для забезпечення вимог всіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, розташованих у житловому будинку.

Таким чином, приєднання частини місць загального користування, а саме горища, було виконане Позивачем у відповідності до законодавства.

До того ж, судом встановлено, що приєднання горища та побудова антресольного поверху до квартири АДРЕСА_2, не порушує прав жодних інших осіб, зокрема осіб, яким належать суміжні квартири.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, ліцензія серії АВ № 154780, видана 17 серпня 2006 року, дійсна з 17 серпня 2006 року по 17 серпня 2011 року, 17.08.2008 року було виконано обстеження квартири АДРЕСА_1. За результатами обстеження було складено Архітектурно-планувальний висновок від 17.08.2008 року про відповідність реконструкції квартири положенням будівельних норм. Даний висновком встановлено, що планувальний та санітарний стан квартири відповідає положення ДБН В 2.2-15-2005 Житлові будинки, конструкції знаходяться в нормальному стані та відповідають вимогам, встановленим законодавчо, квартира придатна до подальшої експлуатації.

При урахуванні технічного висновку за результатами обстеження вищевказаних будівельних конструкцій квартири позивача на підставі ч.2 ст. 8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права) встановлено, що прийняття в експлуатацію обєкта полягає у визначенні готовності обєкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність квартири № 4 у житловому будинку літ. А-3 по пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську, у всіх аспектах визначена архітектурно-планувальним висновком про стан будівельних конструкцій квартири № 4.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 з усіма її складовими частинами, зокрема добудованим антресольним поверхом та приєднаним горищем, є прийнятою до експлуатації та не потребує проведення іншого дослідження готовності до експлуатації прийняття до експлуатації, в тому числі складання актів прийняття до експлуатації.

Відповідно до п.10 Переліку правовстановлюваних документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюваним документом і підлягає реєстрації в Комунальному підприємстві Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16, 203, 376, 392, 793 Цивільного кодексу України, ст. 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності без прийняття в експлуатацію на квартиру № 4, розташовану в житловому будинку літ. А-3 по пр. Карла Маркса, 42 у м. Дніпропетровську, що складається з: на третьому поверсі поз. 1-6, І,ІІ; на антресольному поверсі поз. 7; горище поз. ІІІ, IV; всього по квартирі № 4 загальна площа 328,9 м2, (житлова площа 42,2 м2).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відсутніми в судовому засіданні особами за днем вручення копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Циганков