Справа № 2 1382/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В., розглянувши цивільний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудового договору розірваним,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати трудовий договір від 06.11.2007 р., укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований Комсомольським міським центром зайнятості за № 834 розірваним з 25.12.2007 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами КЗпП України та Постановою КМУ № 1168 від 29.10.209 року про «Деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю».

Відповідно до п.4 Постанови у разі розірвання трудового договору з ініціативи фізичної особи у випадках, визначених КЗпП України, така особа зобовязана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначені строки провести передбачений законодавством розрахунок. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у низі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, винесений фізичною особою. Працівник має право оскаржити рішення фізичної особи щодо його звільнення з роботи в порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, свідомо не дотримавшись законодавчо врегульованої процедури розірвання трудового договору за ініціативи фізичної особи, та відсутності будь-яких перешкод для ініціювання розірвання такого договору, позивач звернувшись з такою вимогою до суду, фактично переклав на суд невластиву функцію розірвання трудового договору з працівником, за умови, що такі функції законодавчо покладені на фізичну особу, яка використовує найману працю та Центр зайнятості населення.

Отже, вимогу ОСОБА_1 суд вважає такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави розірвання і реєстрації розірвання такого договору прямо передбачені в Законі.

Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до вимог ст.83 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 122, ст.83 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудового договору розірваним.

Зобовязати управління Державного казначейства у м. Комсомольську Полтавської області повернути ОСОБА_1 сплачену ним на розрахунковий рахунок № 0006 суму коштів на оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37 (тридцять сім) гривень з квитанціями № 85 від 27.09.2010 р. і № 12 від 04.10.2010 р. та сплачену на користь місцевого бюджету Комсомольської міської ради на розрахунковий рахунок № 0006 суму судового збору в розмірі 08 (вісім) гривень 50 (пятдесят) копійок за квитанціями від 04.10.2010 р. та № 105 від 27.09.2010 р.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя Окунь Т.В.