Справа № 2-1199/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Заочне

27 травня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

про секретарі - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.04.2008 р. відповідач ОСОБА_2 отримав у неї позику в сумі 3000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день звернення до суду 23880 грн. та 10000 грн.. Останній зобовязався повернути 3000 доларів США до 01.10.2008 року, а 10000 грн. - в термін до 01 червня 2008 року, про що була підписана боргова розписка. Однак, жодних коштів від відповідача вона не отримала, на її прохання про добровільне повернення боргу відповідач не реагує, уникає зустрічей з нею, не відповідає на телефонні дзвінки, чим підкреслює своє небажання повернути борг.

Вважає, що з відповідача слід стягнути суму боргу в розмірі 33880 (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень та понесені нею судові витрати.

В судове засідання позивачка не зявилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, то згідно боргової розписки від 01.04.2008 року відповідач ОСОБА_2 позичив у позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які зобовязувався повернути до 01.10.2008 року та 10000 грн., які зобовязувався повернути до 01.06.2008 року .

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи вище наведене, той факт, що відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню позики не виконано, суд вважає, що позов є підставним, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші в сумі 3000 доларів США та 10000 грн. став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений розпискою строк.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога позивачки про стягнення з відповідача в її користь суми боргу в розмірі 33880 грн., є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн., та 338,80 грн. судового збору, а всього 458,80 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 81, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 33880 грн. боргу та 458,80 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя