РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1221/11

03.02.2011року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді - Довготько Т.М.

при секретарі - Акімові А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 201 Ороку ОСОБА_1М.о. звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди в розмірі 21607грн.33коп., моральної шкоди в розмірі 100000,00грн. та судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1М.о. зазначив, що 09 квітня 201 Ороку, близько о 23-00год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі перехрестя вул.Ак.Павлова та ОСОБА_5 з боку вул.Командарма Уборевича, порушив п.п.1.5,12.1,29(а) ОСОБА_5 дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який в свою чергу недотримався вимог п.15.9(г) ОСОБА_5 дорожнього руху України, з послідуючим зіткненням автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем ГАЗель, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, належному йому ОСОБА_1М.о., який на момент зіткнення в автомобілі був відсутній, після чого автомобіль ГАЗель здійснив наїзд на перешкоду - електроосвітлювальну опору. Внаслідок чого його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 18.05.201 Ороку та залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винним у скоєні ДТП, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст.124,130 КУпАП відносно останніх було закрито у звязку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. Відповідач ОСОБА_2 своїми діями, пошкодивши автомобіль позивача, завдав суттєві збитки майнового характеру, а саме: вартість пошкоджень завданих автомобілю, згідно з висновком ХНДІСЕ ім.Бокаріуса від 25.05.2010року, складає - 20647,33грн.; вартість висновку складає - 567грн.; поштові відправлення та вартість використання засобів звязку з приводу проведення експертизи складає - 30грн. Крім іншим, за час простою автомобіля після ДТП, він як приватний підприємець, повинен був сплачувати ринковий збір, який складає - 363грн. Таким чином, відповідач завдав йому майнову шкоду на суму - 21607,33грн. Крім матеріальної шкоди, він зазнав моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП він став нервовий, погіршився сон, в родині постійно виникають суперечки, порушені нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми, неможливістю забезпечити родину продуктами харчування та одягом, не можливістю сплачувати вартість комунальних послуг та квартплату, не можливістю здійснювати підприємницьку діяльність, завдяки якій годував сімю. Моральну шкоду позивач оцінює у 100000грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, не погодившись з оцінкою матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля та моральної шкоди. Відповідач вказав на те, що не заперечує факту пошкодження автомобілю позивача, але поставив під сумнів правомірність проведення експертом огляду пошкодженого автомобіля без його участі.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також просив позовні вимоги ОСОБА_1М.о задовольнити.

Вислухавши доводи сторін, пояснення спеціаліста, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана особі, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом. Згідно ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України, при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що позивач на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.11.2009року керує автомобілем ГАЗ 33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_4

Із постанови Московського районного суду м. Харкова від 18.05.201 Ороку та залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 201 Ороку, вбачається, що 09 квітня 201 Ороку, близько о 23-00год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі перехрестя вул.Ак.Павлова та ОСОБА_5 з боку вул.Командарма Уборевича, не врахував дорожньої обстановки, не вірно обрав безпечну швидкість руху і стан транспортного засобу порушивши п.п.1.5,12.1,2.9(а) ОСОБА_5 дорожнього руху України скоїв зіткнення з автомобілем «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який в свою чергу здійснив зупинку на відстані 6 метрів від пішохідного переходу, порушивши вимоги п.15.9(г) ОСОБА_5 дорожнього руху України, з послідуючим зіткненням автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем ГАЗель, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1М.о., який на момент зіткнення в автомобілі був відсутній, після чого автомобіль ГАЗель здійснив наїзд на перешкоду - електроосвітлювальну опору. Внаслідок чого автомобіль ГАЗ отримав значні механічні пошкодження. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винним у скоєні ДТП, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст.124,130 КУпАП відносно останніх було закрито у звязку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення (а.с.13-16).

Згідно до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Факт спричинення матеріальної шкоди підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №3977 від 25 травня 2010 року, в якому зазначено, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля ГАЗ-33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням зносу складає - 20647грн.33коп./а.с. 18-26/.

Поясненнями судового експерта ОСОБА_7, який працює експертом в Харківському НДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса та взяв участь у справі в якості спеціаліста підтверджується, що пошкоджений автомобіль був оглянутий у присутності представника власника автомобіля ОСОБА_1М.о. Відповідно до п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів» відповідач викликався для участі з направленням телеграми, його неявка не перешкоджає проведенню дослідження. Також спеціаліст пояснив, що вказані дослідження здійснюються як при проведенні судової експертизи так і при оформленні висновку за однією процедурою й використанням однієї справочно -нормативної літератури.

Також суд враховує, твердження спеціаліста, що перевіривши встановлені обставини та розрахунки у Висновку №3977 на час розгляду справи, останній підтвердив їх обґрунтованість та правильність.

Згідно фототаблиць, які є додатками до Висновку № 3977, а також виходячи з описань пошкоджень з якими відповідач не згоден, додаткових обґрунтувань чи доказів з боку останнього по цім обставинам до справи не надано, правильність Висновку № 3977 не спростована. Клопотання про призначення судової експертизи щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, сторони не заявляли.

Таким чином, по справі не має підстав для встановлення судом сумнівності в цілому, або в частині Висновку № 3977, тому суд оцінює цей документ, як належний й допустимий письмовий доказ по справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по стягненню суми матеріальної шкоди, завданої в наслідок ДТП ушкодженням автомобіля, в розмірі встановленому Висновком № 3977, а саме 20647,33 грн. - підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг експерта в сумі 567грн., то вони також підлягають задоволенню, оскільки з квитанції вбачається, що позивачем 12.05.2010 року було сплачено вказану суму за висновок судового експерта автотоварознавця (а.с. 27).

13 травня 2010 року позивачем була направлена телеграма ОСОБА_2 про проведення огляду автомобіля, за відправлення якої позивач сплатив 30грн., які також підлягають стягненню з відповідача /а.с.36,40/.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 - 363грн.ООкоп.ринкового збору, який він як приватний підприємець, повинен був сплачувати за час простою автомобіля після ДТП не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана громадянину неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка заподіяла шкоду .

Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної ( немайнової шкоди ) від 31.03.1995 року № 4 із наступними змінами» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав , у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ.

Так судом встановлено, що крім майнової шкоди, позивачу внаслідок ДТП була заподіяна також і моральна шкода, яка насамперед полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням автомобіля, який він використовував у комерційних цілях. Суд враховує пояснення позивача, що тривалий термін не мав можливості користуватися транспортним засобом, це спричинило душевні страждання та погіршення сімейних відносин. Вказував також, що йому прийшлося нервувати через відсутність коштів для ремонту автомобіля, у той час як особа винна у спричиненні йому матеріальної шкоди не вжила ніяких заходів щодо добровільного її відшкодування. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач був змушений витрачати додаткові кошти та час, змінювати свій звичайний життєвий стан та звички, з метою відновлення попереднього стану, звертатись за наданням юридичної допомоги, що ввело позивача в стан нервового збудження, який негативно вплинув на його виробничі та сімейні стосунки.

Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн. моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім того, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 213грн.37коп. у відшкодування судового збору і 117грн.98коп. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 1, З, 4, 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальних збитків суму в розмірі - 21244,33коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму в розмірі - 3000 грн., понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі - 213грн.37коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 117,98грн., всього: 24575 ( двадцять чотири тисячі пятсот сімдесят пять) грн. 68 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя Довготько Т.М.