АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 3511 Головуючий суддя І інстанції Нев"ядомський
Провадження № Суддя доповідач Бобровський В.В.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого - судді : ОСОБА_1

Суддів : - ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

При секретарі: - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 7 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про вселення, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення в житловий будинок по вул..Жовтнева, 13 у смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з відповідачем з 22 липня 1978 року мешкала та зареєстрована за адресою цього будинку з цього часу.

ОСОБА_7 , їх донька, постійно мешкала та зареєстрована з дня народження і мають право на житло, але після прийняття 26 травня 2010 року судом рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та відповідачем, він вигнав їх з будинку та перешкоджає у праві на користування житловою площею , що йому належить на праві власності.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував позов про їх вселення посилаючись на те, що вони у квітні 2010 року добровільно залишили його будинок, в якому він мешкає з іншою жінкою та на те, що вільних для позивачів приміщень у нього не має.

Рішенням Дергачівського районного суду від 7 лютого 2011 року на підставах ст..ст. 156, 157 ЖК України позов задоволено ОСОБА_6, ОСОБА_6 ОСОБА_8 вселені в житловий будинок № 13 по вул..Жовтневій у смт. Солоницівка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 з посиланням на безпідставність позову про вселення позивачів в його частину житлового будинку, необґрунтованість висновку суду про його задоволення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія вирішила відповідно до положень ст.. 308 ЦПК України скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення районного суду залишити без змін з наступного.

Судом згідно наданих доказів встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 22 липня 1978 року по 15 червня 2010 року.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1, їх донька.

ОСОБА_6 зареєстрована в житловому будинку по вул.. Жовтневій , 13 у смт. Солоницівка з 25 серпня 1978 року , ОСОБА_6 ОСОБА_8 з 4 березня 2004 року.

Із повідомлення начальника Дергачівського райвідділу ГУМВС України в Харківській області від 5 липня 2010 року та акту депутата сільської ради від 28 червня 2010 року вбачається , що 26 червня 2010 року ОСОБА_5 позбавив позивачів можливості користуватися їх правом на житло в домоволодінні, 26/100 частин якого йому належить на підставі договору дарування від 14 листопада 1997 року .

Задовольняючи позов про вселення позивачів в будинок за таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що припинення сімейних відносин з власником будинку за правилом ч.3 ст. 156 ЖК України не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, оскільки вони можуть бути виселені в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення лише у випадках , передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу систематичного руйнування, псування житла, або використування не за призначенням чи систематичним порушенням загально визначених правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання в одному будинку.

Доводи ОСОБА_5 про те, що позивачі забезпечені житлом в інших місцях, виселилися добровільно та те, що його кімнати за планом не пристосовані для спільного проживання різних сімей, підставно судом не прийняті до уваги за їх недоведеністю та спростуванням свідками іншими доказами, яким судом дана належна оцінка.

Не спростовані висновки суду доводами ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що йому належить лише дві суміжні кімнати за договором дарування , враховуючи що у зазначеному договорі не визначені приміщення які передаються у власність.

З огляду на викладене, колегія вважає, що судом справа вирішена з додержанням норм матеріального, процесуального права і підстави до задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 7 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді