Справа № 2-1382/11
РІШЕННЯ

іменем України

22.08.2011 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Хмельковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до TOB Підприємство Індустріальні технології, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до TOB Підприємство Індустріальні технологіїта ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 948 000 грн, пені в розмірі 56880 грн, процентів за користування позикою у розмірі 75840 грн та судових витрат, сплачених при подачі позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала зазначивши, що 01 червня 2009 року між ОСОБА_1 - надалі позивач та директором TOB Підприємство Індустріальні технологіїОСОБА_4 в присутності громадянина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики. Згідно зазначеного договору позивачем передано ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч доларів США), що на той момент було еквівалентно 920 000(девятсот двадцять тисяч) гривень для придбання обладнання необхідного для виготовлення фуллеренов та нанотрубок. Строк повернення боргу датовано 1 червня 2010 року. Згідно зазначеного договору, якщо сума позики не буде повернена в строк, нараховується пеня в розмірі 12% річних. Зазначений договір було складено в двох екземплярах та підписано в приміщенні TOB Підприємство Індустріальні технологіїза адресою: м. Харків, вул. Іванівська,30.

Однак, 01 лютого 2010 року ОСОБА_2 помер, та 01 червня 2010 року суму позики не було повернуто.

17 вересня 2010 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7, посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 18.01.2010 року за № 66, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_4, є його син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина на яку видано свідоцтво про спадщину складається з нежитлових будівель: літ. 3-1, загальною площею 59,3 кв.м., літ 1-1загальною площею 277,4 кв.м., що знаходяться в м. Харкові, вулиця Іванівська №30.

З моменту одержання відповідачем суми позики до часу подання позову пройшло 18 місяців. Облікова ставка Національного банку України за останні 18 місяців складає в середньому 8 % річних. Позивач вважає, що відповідач повинен виплатити суму боргу з урахуванням 8% річних за 18 місяців користування грошовою сумою зазначеною в договорі позичи.

Крім того, Договором позики від 1 червня 2009 року передбачено нарахування пені в розмірі 12% річних якщо сума позики не буде повернена в строк зазначений в договорі. Строк повернення боргу - 1 червня 2010 року. У звязку з неповерненням в строк зазначений у договорі позики грошової суми еквівалентній 948 000,00 грн. позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому пеню в розмірі 12 % річних від зазначеної в договорі суми боргу, а саме 56 880,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заперечення в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позичальником є юридична особа -ТОВ Підприємство Індустріальні технології. Та від імені підприємства цей договір нібито підписав і отримав гроші його директор ОСОБА_4. Підприємство Індустріальні Технології було створене і зареєстроване 08.04.1999 року у формі товариства з обмеженою відповідальністю. Та відповідачу відомо, що його батько ОСОБА_4 був одним з двох засновників товариства та йому належала частка у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ Підприємство Індустріальні технології. Відповідно до положень частини 3 ст.50 ЗУ Про господарські товариства від 19 вересня 1991 року №1576-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як спадкоємця померлого ОСОБА_4 про стягнення 120000 доларів США, що нібито були позичені ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїза договором позички від 01.06.2009 року, а також стягнення 12% річних за користування позикою, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки прямо йому суперечать. Крім того, відповідачем зазначено, що договір позики від 01.06.2009 року підписано не померлим. Та на момент укладення спірного договору позики 01.06.2009 року ОСОБА_4 взагалі не зустрічався з ОСОБА_1

Представник відповідача TOB Підприємство Індустріальні технологіїв судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9,, дослідивши заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 1 червня 2009 року між ОСОБА_1 та директором TOB Підприємство Індустріальні технологіїОСОБА_4 в присутності громадянина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики. Згідно зазначеного договору позивачем передано ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч доларів США), що на той момент було еквівалентно 920 000(девятсот двадцять тисяч)гривень для придбання обладнання необхідного для виготовлення фуллеренов та нанотрубок. Строк повернення боргу датовано 1 червня 2010 року. У звязку зі смертю 1 лютого 2010 року ОСОБА_4 суму боргу не було повернуто позивачу.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 отримавши суму позички, як директор ТОВ Підприємство Індустріальні технологіївитратив їх не на потреби товариства а на власні потреби. Та доказом цього є надана суду інформація Х.РУ ПАТ КБ Південкомбанкта ПАТ Інпромбанкпро те, що на рахунки підприємства, які знаходяться в зазначених банках сума позички в розмірі 120 000 доларів США не зараховувалась. А тому мало місце нецільове використання грошових коштів.

Згідно зазначеного договору, якщо сума позики не буде повернена в строк, нараховується пеня в розмірі 12% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1281 ЦК України передбачено предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_8 18.01.2010 року за №66, спадкоємцем зазначеного в заповіті ОСОБА_4 майна є його син - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обовязки погасити кредит, борги померлого, також переходять до спадкоємців разом із спадщиною.

Спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Пояснення представника відповідача ОСОБА_9, щодо не справжності підпису, виконаному в договорі позики від 01.06.2009 року ОСОБА_4 суд не бере до уваги оскільки представником позивача надано оригінал договору позики який підписаний саме ОСОБА_4.

Посилання відповідача на те, що на момент укладення спірного договору позики від 01.06.2009 року ОСОБА_4 не зустрічався з ОСОБА_1, оскільки познайомився з ним восени 2009 року є недоказаним, а тому суд не бере до уваги.

Згідно ч.1ст.60ЦПК України - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належала частка у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ Підприємство Індустріальні технології,та відповідно до положень частини 3 ст.50 ЗУ Про господарські товариства від 19 вересня 1991 року №1576-ХІІ (із змінами і доповненнями) учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. А тому суд стягує з ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїта з ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 01.06.2009 року.

Позивач надав суду докази своїх позовних вимог в частині відшкодування судових витрат, а саме квитанції про сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому суд задовольняє їх в межах наданих доказів.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 625, 1046-1050, 1281 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 88, 212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїсолідарно на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 120000 доларів США, що еквівалентно 942000 гривен.

Стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїсолідарно на користь ОСОБА_1 солідарно пеню в розмірі 56880 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїсолідарно на користь ОСОБА_1 проценти згідно ставки Національного банку України в розмірі 75840 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїсолідарно на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1820 грн.

Всього стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ Підприємство Індустріальні технологіїсолідарно на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 1076540,00 (один мільйон сімдесят шість тисяч пятсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Сиротников Р.Є.