Дата документу 23.05.2011
ЄУ № 2-170/11
Провадження №2/489/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2011 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого- судді Тарасова Д.С.

при секретарі- Виходцевій А.Л.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину за кожним на домоволодіння, розташоване за адресою с.Рогово, вул.Набережна, 23, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті своєї матері вони разом з їхнім іншим братом ОСОБА_6 фактично прийняли у спадщину зазначений будинок, так як провели добудову веранди.

В судовому засіданні позивачі та їх представник на задоволенні позову наполягали з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник позов не визнали, пояснивши, що позивача в шестимісячний строк після смерті їх матері до нотаріальної контори не звернулися, свідоцтво про отримання спірного будинку в спадщину не отримали. Посилання позивачів, та їх представника на те, що позивачі фактично прийняли спадщину, так як провели добудову веранди не відповідають дійсності, оскільки веранда була добудована за життя їх матері ОСОБА_7

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

27 лютого 1994 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЕД №269193 від 1.03.1994 року.

Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини ОСОБА_7, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, зокрема, діти померлого.

Згідно положень статей 548, 549, 554 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 134 ЦК УРСР 1963 року жилий будинок, що знаходиться в сільській місцевості (або частина його), може відчужуватись громадянинові лише за умови, коли йому в установленому порядку надається в користування земельна ділянка при будинку.

У чинність ст.ст.12, 14 Закону України "Про власність" (який діяв на час відкриття спадщини) у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Таким чином, позивачі мали право на спадщину після смерті їх матері, але закон вимагає від позивачів надання суду доказів того, що житловий будинок в с.Рогово по вул.Набережній, 23 Новопсковського району Луганської області на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 належав їй на праві приватної власності.

Зазначених обставин позивачі не довели, чим не виконали вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд не вважає підставою для звільнення позивачів від доказування факту належності на праві власності житлового будинку в с.Рогово по вул.Набережній, 23 померлій ОСОБА_7 визнання відповідачем цього факту, оскільки у чинність ч.2 ст.59 ЦПК обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин у суду не має передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати позивачам не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.134, 227, 524, 529, 548, 549, 554 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.12, 14 Закону України "Про власність", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено в нарадчій кімнаті 27 травня 2011 року.

Суддя: