Справа №22ц-521,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 50 Доповідач -Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року лютого місяця «08»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -Пузанової Л.В.

Суддів: Стародубця М.П., Закарян К.Г.

при секретарі -Красношапка О.Ю.

з участю прокурора -Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від «29»листопада 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2010 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, зазначаючи, що відповідач є її батьком, який з квітня 1997 року, після розірвання шлюбу із ОСОБА_4, її мамою, проживає окремо.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по її вихованню та утриманню без поважних на те причин, позивачка просила суд позбавити його батьківських прав.

Рішенням суду від 29 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, в порушення ст. 19 СК України не залучив до участі в справі орган опіки та піклування і односторонньо оцінив надані нею докази щодо ухилення відповідача від її утримання та виховання.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 її доводи не визнав, а рішення суду просив залишити без змін.

Справа розглянута апеляційним судом у відсутність позивачки ОСОБА_3 та представника органу опіки та піклування, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання ним шлюбу з матір'ю дитини, проживає з дідусем та бабусею в АДРЕСА_1 /а.с.2,3,11/.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень самого відповідача, ОСОБА_3 спілкується з дочкою дуже рідко, його участь в утриманні дитини полягає у виконанні рішення Скадовського районного суду від 02 вересня 1997р. про стягнення аліментів /а.с. 5-6/.

Вважаючи таку участь батька у її вихованні та утриманні недостатньою, ОСОБА_2 використала надане їй ст. 165 СК України право на звернення до суду із вимогою про позбавлення його батьківських прав з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 164 СК України.

Відповідно до зазначеної норми матеріального права батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи, що судом не встановлені факти винної поведінки відповідача щодо виховання та утримання дочки, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, а із досліджених судом доказів вбачається, що спілкування батька з дитиною обмежено через їх проживання у різних населених пунктах, які значно віддалені один від одного та через його неприязні стосунки з матір'ю дитини, її дідусем та бабусею, що склалися після розірвання шлюбу із ОСОБА_5, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, як позбавлення батьківських прав, що ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, і вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні заявлених в даній справі позовних вимог.

При цьому, суд, на думку колегії суддів, обґрунтовано не погодився з висновком органу опіки та піклування -виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.03.2010 року щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як цей висновок є недостатньо обґрунтованим, одностороннім та зроблений без з'ясування причин обмеженого спілкування відповідача з дитиною і без встановлення факту його винної поведінки у спірних правовідносинах /а.с. 13,14/.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду постановлено відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, доказах та, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Та обставина, що суд в порушення ч.4 ст.19 СК України розглянув справу без участі органу опіки та піклування не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки при вирішенні даної справи суд досліджував письмовий висновок цього органу щодо розв'язання спору, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення в порядку апеляційного провадження, до іншого, ніж суд першої інстанції, висновку щодо вирішення даної справи, не прийшов.

При вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Копія вірна:

Суддя: Л.В.Пузанова

бт.