Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-57/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В.,

при секретарі судового засідання Фінько О.П., за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 р. Відкрите акціонерне товариство „ВТБ Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно.

В позовній заяві зазначено, що 11 грудня 2007 р. між банком та ОСОБА_2 в рамках Генеральної угоди №11 від 14 листопада 2007 р. укладено кредитний договір №26.61-11/07-СК, згідно якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в договорі в сумі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, зі сплатою процентної ставки у розмірі 18 (вісімнадцять)% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 11 грудня 2012 р. включно, в обмін на зобовязання позичальника використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені договором.

В забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором в цей же день - 11 грудня 2007 р., сторонами договору було укладено Договір застави №11-ДЗ-З, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3909.

Посилаючись на те, що банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач ОСОБА_2 незважаючи на це, порушив його, оскільки, зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в наслідок чого станом на 05 липня 2010 р. утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 189 154 (сто вісімдесят девять тисяч сто пятдесят чотири) грн. 65 коп., з яких:

заборгованість за кредитом - 164 833 (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 39 коп.;

заборгованість за процентами- 19 752 (девятнадцять тисяч сімсот пятдесят дві) грн. 90

коп.;

пеня за прострочення платежів по кредиту - 712 (сімсот дванадцять) грн. 37 коп.;

пеня за прострочення платежів по процентам - 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 33 коп.;

3% річних від суми простроченого кредиту -105 (сто пять) грн. 83 коп.;

3% річних від суми прострочених процентів -117 (сто сімнадцять) грн. 76 коп.;

проценти, що нараховані за період з 01 червня 2010 р. по 05 липня 2010 р. в сумі 2 845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. 07 коп., позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі - 189 154 (сто вісімдесят девять тисяч сто пятдесят чотири) грн. 65 коп., шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: транспортний засіб - тип - вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - FH 12, 1996 р. випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4B2A3TA253151, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить застоводавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС031261, виданого 11 грудня 2007 p. ВРЕР УДАІ УМВС м. Вознесенська у Миколаївській області.

Також, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку в повернення сплачених позивачем при зверненні з позовом до суду 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. судового збору та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що рішенням позачергових загальних зборів учасників (акціонерів) Відкритого акціонерного товариства „ВТБ Банк (протокол №54 від 16 липня 2010 p.), з метою приведення у відповідність до вимог Закону України „Про акціонерні товариства, статут банку було викладено у новій редакції та змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство „ВТБ Банк.

З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2007 р. позивач уклав з відповідачем ОСОБА_2 у письмовій формі Генеральну угоду №11 про надання йому в кредит грошових коштів, за якою загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за надання в рамках вказаної * угоди кредиту не повинен перевищувати суми, еквівалентної 800 000 (вісімсот тисяч) грн. 00 коп.

В межах Генеральної угоди №11 від 14 листопада 2007 p., між відповідачем ОСОБА_2 та Банком 11 грудня 2007 р. був укладений письмовий Кредитний договір №26.61-11/07-СК, за умовами якого банк надав останньому кредит у сумі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн. 00 коп. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільової спрямованості, зі сплатою процентної ставки у розмірі 18 (вісімнадцять)% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 11 грудня 2012 р.

Відповідно до ст.ст.204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, чинність кредитного договору №26.61-11/07-СК від 11 грудня 2007 р. в судовому засіданні сторонами не оспорювалася, а факт виконання позивачем умов кредитного договору та отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні (а.с.14).

Окрім того, в забезпечення кредитних зобовязань між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 в той же день був укладений договір застави за №11-Д3-3, посвідчений 11 грудня 2007 р. ОСОБА_3, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3909, згідно якого в заставу Банку як забезпечення кредитних зобов'язань, відповідачем ОСОБА_2 передано рухоме майно, а саме: транспортний засіб - тип - вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - FH 12, 1996 р. випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама, коляска) №YV2A4B2A3TA253151, реєстраційний номер НОМЕР_1, належне останньому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС031261, виданого 11 грудня 2007 p. ВРЕР УДАІ УМВС м. Вознесенськ у Миколаївській області.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні відносини, зокрема, кредитні.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова) установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатиш^ проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконане зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути t всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

Проте, відповідно до розрахунку, наданого як доказ ПАТ „ВТБ Банк, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання щодо своєчасного погашення належних за кредитним

договором платежів не виконав, в наслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 05 липня 2010 р. становить 189 154 (сто вісімдесят девять тисяч сто пятдесят чотири) грн. 65 коп., у тому числі:

-заборгованість за кредитом - 164 833 (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 39 коп. (з яких 14 984 (чотирнадцять тисяч девятсот вісімдесят чотири) грн. 85 коп. - заборгованість по простроченому кредиту);

-заборгованість за процентами- 19 752 (девятнадцять тисяч сімсот пятдесят дві) грн. 90

коп.;

-пеня за прострочення платежів по кредиту - 712 (сімсот дванадцять) грн. 37 коп.;

-пеня за прострочення платежів по процентам - 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 33 коп.;

-3% річних від суми простроченого кредиту -105 (сто п'ять) грн. 83 коп.;

-3% річних від суми прострочених процентів -117 (сто сімнадцять) грн. 76 коп.;

-проценти, що нараховані за період з 01 червня 2010 р. по 05 липня 2010 р. в сумі 2 845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. 07 коп.

При цьому, що стосується позовних вимог позивача про звернення стягнення на заставлене майно, суд виходить з наступного.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання, одержати задоволення за рахунок вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Також за правилами ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін) і звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.589 ЦК України, ст.ст.20, 24 Закону України «Про заставу» у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання,'якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави, врегульовано нормами Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Відповідно до ст.24 вищевказаного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Так, згідно п.п.9.2. договору застави №11-Д3-3 від 11 грудня 2007 р, заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у разі невиконання зобовязання за кредитним договором та /або за договором застави.

Однак, підставою для звернення стягнення є декілька факторів. По-перше, це невиконання основних умов зобовязання у необхідний строк, якщо інше не передбачено законом чи договором.

По - друге, неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов або невиконання частини умов зобовязання. До того ж, в даному випадку слід враховувати ступінь порушення або розмір тієї частини, у якій боржник не виконав свої зобовязання.

З врахуванням викладеного і обставин справи та на підставі ст.ст.526, 530, 543, 554, 589, 590,1050,1054 ЦК України, ст.ст.24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Разом з тим, при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором в частині що стосується вимог позивача про додаткове стятення з відповідача ОСОБА_2 3% річних від суми невиконаного зобовязання на підставі ст.625 ЦК України, суд виходить з наступного.

Так, чинним Цивільним кодексом України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються правила договору позики.

А згідно останніх, боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Однак, такі правила можуть бути застосовані лише у разі, якщо інше не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України), зокрема плата за кредит та відповідальність сторін не передбачена кредитним договором.

Оскільки такі умови чітко визначені та узгоджені сторонами в кредитному договорі, тому вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних не можуть бути визнані такими, що ґрунтуються на законі або договорі.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором №26.61-11/07-СК від 11 грудня 2007 р. у розмірі 188 931 (сто вісімдесят вісім тисяч девятсот тридцять одна) грн. 06 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 164 833 (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 39 коп.; заборгованості за процентами - 19 752 (девятнадцять тисяч сімсот пятдесят дві) грн. 90 коп.; пені за прострочення платежів по кредиту - 712 (сімсот дванадцять) грн. 37 коп.; пені за прострочення платежів по відсоткам - 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 33 коп., процентів, що нараховані за період з

-червня 2010 р. по 05 липня 2010 р. в сумі 2 845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. 07 коп., а самена: транспортний засіб - тип - вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - FH 12, 1996 р. випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4B2A3TA253151, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС031261, виданого 11 грудня 2007 р. ВРЕРУДАІ УМВС м. Вознесенськ у Миколаївській області (вартість предмета застави визначена сторонами у розмірі 219 675 грн. 00 коп.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача ПАТ «ВТБ Банк» підлягають стягненню в повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88,209, 212, 213, 214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ ;

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» за кредитним договором №26.61-11/07-СК від 11 грудня 2007 р. у розмірі 188 931 (сто вісімдесят вісім тисяч девятсот тридцять одна) грн. 06 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 164 833 (сто шістдесят чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн. 39 коп.; заборгованості за процентами - 19 752 (девятнадцять тисяч сімсот пятдесят дві) грн. 90 коп.; пені за прострочення платежів по кредиту - 712 (сімсот дванадцять) грн. 37 коп.; пені за прострочення платежів по відсоткам - 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 33 коп., процентів, що нараховані за період з 01 червня 2010 р. по 05 липня 2010 р. в сумі

-845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. 07 коп., звернути стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб - тип - вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - FH 12,1996 випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № YV2A4B2A3TA253151, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС031261, виданого 11 грудня 2007 р. ВРЕРУДАІ УМВС м. Вознесенськ у Миколаївській області

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Серебрякова