Справа № 22-ц-656/2011
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Мелінишин Г.П.,

суддів Меленко О.Є., Павлишиної А.Т.

секретаря Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2011 року задоволено подання начальника міського відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції. Тимчасово обмежено боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань на суму 49 060 грн. згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 01.02. 2010 року.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального права. Зокрема , зазначає, що судом при вирішенні подання ДВС не досліджувалось питання ухилення його від виконання боргових зобовязань та не встановлено цих обставин в судовому засіданні. Також судом не враховано, що сума боргу є значною, за період після звернення до виконання рішення суду та на час постановлення ухвали він не взмозі був повернути зазначені кошти. А виїзд на роботу за кордон є єдино можливим шляхом сплати боргу. Також суд вийшов за межі вимог подання, оскільки направив копію ухвали для виконання в Державну прикордонну службу України. Тому з цих підстав просив ухвалу скасувати.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів підстав для

задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Відповідно до ст. 377- 1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01.02. 2010 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 49 060 грн. боргу за договором позики. 13.07.201 0 року вказане рішення звернуто до виконання.

Встановлено, що станом на 09.02. 2011 року зазначене рішення суду не виконано, в звязку з чим начальником МВ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції в порядку ст.ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження»з метою вжиття заходів для забезпечення виконання рішення направлено до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання МВ ДВС, суд першої інстанції виходив з того, що в звязку із наявністю у ОСОБА_2 невиконаних боргових зобовязань є підстави обмежити його у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду враховуючи наступне.

Відповідно до положення пункту 5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон , зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням,- до виконання зобовязань. Виконання даного закону покладено на відповідні служби в органах внутрішніх справ та Державної прикордонної служби України.

Пунктом 4 частини 1 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу" передбачено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Таким чином застосування тимчасового обмеження громадянина у виїзді за кордон у випадку, якщо до нього пред'явлено цивільний позов до суду чи ним не виконано рішення суду, не суперечить вимогам ст. 33 Конституції України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Доводи апелянта щодо необґрунтованості вжиття судом даного заходу забезпечення виконання судового рішення є надуманими та будь-якими доказами не підтверджуються.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 312- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 18 березня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча: Г.П. Мелінишин

Судді: О.Є. Меленко

ОСОБА_4