Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-764/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Степаненко О.М.,

при секретарі - Антоновій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівнико м при виконанні трудових обов'язків, -

встановив:

Позивач в позовній заяві вказує, що 28.05.2008 року між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений трудовий договір на виконання обов'язків системного адміністратора, який оформлений наказом за № 379- К від 28.05.2008 року.

Відповідно до п. 3 вказаного договору та п.1 договору про повну матеріальну відповідальність від 28.05.2008 року ОСОБА_2 несе повну матеріальну відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, обладнання та іншого майна.

Перебуваючи на посаді системного адміністратора, ОСОБА_2 отримував в касі кошти для придбання комплектуючих для комп'ютерної техніки, за які звітувався перед бухгалтерією, шляхом надання виправдувальних документів.

29.01.2009 року він звільнився з посади за власним бажанням. При звільненні ОСОБА_2 не відзвітувався за використання коштів в повному обсязі.

Остаточна сума заборгованості по коштах в сумі 838,79 грн. була виявлена та встановлена 10.12.2009 року.

Станом на 01.11.2010 року відповідач не надав жодних виправдувальних документів на витрату коштів на суму 838,79 грн., незважаючи на неодноразові нагадування.

Добровільно відшкодувати шкоду ОСОБА_2 відмовився.

Вина ОСОБА_2 в утворенні заборгованості по коштах підтверджується бухгалтерськими документами, зокрема, відомостями отримання коштів в грудні 2008 року в сумі 5493 грн., авансовим звітом за грудень 2008 року тощо.

Просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по коштах на суму 838,79 грн., судові витрати на загальну суму 171 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн., а всього 2009,79 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути із відповідача ОСОБА_2 заборгованість по коштах на суму 838,79 грн., відмовившись від стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вважає, що заборгованості у нього немає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2008 року між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений трудовий договір на виконання обов'язків системного адміністратора, який оформлений наказом за № 379- К від 28.05.2008 року.

Відповідно до п. 3 вказаного договору та п.1 договору про повну матеріальну відповідальність від 28.05.2008 року ОСОБА_2 несе повну матеріальну відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, обладнання та іншого майна.

В цей же день між сторонами, також, був укладений договір про повну матеріальну відповідальність за яким ОСОБА_2 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй роботодавцем матеріальних цінностей.

29.01.2009 року відповідача було звільнено з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Пунктом 1 статті 134 КЗпП України, яка регламентує випадки повної матеріальної відповідальності, визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

При цьому статтею 135-1 КЗпП України затверджений спеціальний перелік посад та робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Цей перелік не підлягає розширюваному тлумаченню. Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в зазначеному переліку не вказані, юридичної сили не мають.

Суд приймає до уваги, що серед переліку посад і робіт, з якими можуть бути укладені договори про повну матеріальну відповідальність /затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що відповідно до Переліку посад і робіт, з якими підприємства, установи організації можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань від 28 грудня 1977 р. N 447/24/, - посада системного адміністратора таким видом посад не є. З таких досліджених обставин відповідач не входить до кола працівників, з якими може укладатись письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Разом з тим, згідно п. 3 трудового договору між працівником ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 28.05.2008 року, працівник відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки системного адміністратора, нести повну матеріальну відповідальність за збереження товару, грошових коштів, достовірно поданих звітів, обладнання, іншого майна.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 29.12.1992, № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли шкода завдана недостачею або на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків.

ОСОБА_3 будь-яких даних, які б підтверджували витрату коштів, або їх використання, - суду не надав.

Доказами в утворенні заборгованості по коштах ОСОБА_3 підтверджується бухгалтерськими документами, зокрема, відомостями отримання коштів в грудні 2008 року в сумі 5493 грн., авансовим звітом за жовтень-грудень 2008 року.

На підставі досліджених обставин справи та перевірки їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, стягнути, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України та трудового договору з ОСОБА_3 на користь ПП ОСОБА_1 заборгованість по коштах на суму 838,79 грн.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: судовий збір в сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., всього 171 грн.

Керуючись ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, ст.ст. З, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 209, 212,213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПП ОСОБА_1 заборгованість по коштах на суму 838,79 грн., 171 грн. судових витрат, а всього 1009,79 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: