АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1892/11 Справа № 22ц-9613/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У червні 2009року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи(а.с.59-61,100-103,111-112), до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що 01.12.2008року прийнята на роботу в Дніпродзержинське водопровідно-каналізаційне управління Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на посаду юрисконсульта 2 категорії групи з укладення договорів служби збуту.

03.03.2009року звільнена по переводу в Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськводоканал» згідно з наказом №483-3 від 03.03.2009року по Дніпродзержинському ВКУ КП ДОР «Аульський водовід».

Вказуючи на те, що при звільненні відповідач не провів повний розрахунок, заробітну плату за період з 01.02.2009року по 03.03.2009року та компенсацію за невикористану відпустку не виплатив, позивачка в позовній заяві в редакції від 25.11.2010року просила стягнути заробітну плату за лютий, березень 2009року в сумі 2453,34грн; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки 496,32грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 47 211,57грн.; на відшкодування моральної шкоди 10 000грн(а.с.111-112).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2011року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" на користь ОСОБА_2 заробітну плату у розмірі 2453,34грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 47 211,57грн.; компенсація за невикористані дні щорічної відпустки 496,32гнр.; на відшкодування моральної шкоди 500грн. Вирішено питання щодо судових витрат(а.с.139-143).

В апеляційній скарзі КП Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з'ясування обставин щодо невиплати позивачці заробітної плати, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушних, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

По справі встановлено, що згідно наказу №563 від 01.12.2008року ОСОБА_2 прийнята на роботу в Дніпродзержинське водопровідно-каналізаційне управління Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на посаду юрисконсульта 2 категорії групи з укладення договорів служби збуту, 03.03.2009року звільнена по переводу в Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськводоканал» згідно з наказом №483-3 від 03.03.2009року по Дніпродзержинському ВКУ КП ДОР «Аульський водовід»(а.с.6,50-53).

Перевіряючи доводи та зеперечення сторін щодо заявлених вимог, суд встановив, що при звільненні позивачки власник підприємства не провів повний розрахунок та не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за лютий, березень 2009року в сумі 2453,34грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 496,32грн.

Як вбачається із виписки рахунку ПАТ "Укрсиббанк" про отримання позивачкою на зарплатний картковий рахунок заробітної плати за період з 01.01.2008року по 20.09.2010року, останній не містить даних про перерахування відповідачем належної позивачці заробітної плати за спірний період(а.с.89-90).

Згідно довідки управління ПФУ в Криничанському районі заробітна плата, що нарахована позивачці за грудень 2008року складає 2800,00грн, з якої утримані відповідні внески; за січень, лютий, березень 2009року відомості на застраховану особу ОСОБА_2 відсутні(а.с.74).

Таким чином, з урахуванням наданих позивачкою доказів, у тому числі відомостей пенсійного фонду та комерційного банку(а.с.74,89-90), та зазначених вимог закону, суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про доведеність позову і обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_2 зазначені у судовому рішенні суми невиплаченої відповідачем заробітної плати, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та моральну шкоду.

При цьому в рішенні суду наведені відповідні розрахунки визначених сум з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, та зазначено, що затримка розрахунку з позивачкою мала місце саме з вини відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач виконав вимоги закону та виплатив позивачці належні їй при звільненні суми в строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, та доказів про відсутність вини в затримці розрахунку, матеріали справи не містять, таких доказів відповідач не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин щодо невиплати позивачці заробітної плати, порушення судом норм матеріального та процесуального права, безпідставні, зазначені доводи не спростовують висновки суду про доведеність позову ОСОБА_2 та висновок про захист її порушеного відповідачем права.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, права та обов'язки сторін, доказам, які надані сторонами, дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК Ураїни.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогоам закону, що регулює встановлен правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: