Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-15/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у повному обсязі)

"20" січня 2011 р. р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: відповідач ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт. Міжгір'ї справу за позовом ВАТЕК «Закарпаттяобленерго» Міжгірський РЕМ до ОСОБА_1 про стягнення збитків у сумі 7 215 грн.47 коп., -

В С Т А Н О В И В:

11.10.2010 р. представник позивача звернувся в суд з цим позовом, мотивуючи вимоги таким.

Під час проведення перевірки дотримання ПКЕЕН, встановлено у відповідача самовільне підключення мимо приладу обліку, а саме: розрив у головному вводі відгалуження від головного вводу двома мідними проводами. Спожита таким чином електрична енергія не враховувалася і не сплачувалася. На підставі виявленого порушення складено акт № 83267 від 23.02.2010 року, на підставі якого комісія РЕМ згідно протоколу нарахувала збитки на суму 7421,63 грн. Відповідач погодився добровільно погасити цю суму протягом трьох років, натомість взяті на себе зобовязання не виконує.

Представник позивача у судове засідання не зявився причина неявки суду невідома. На попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач позов заперечив повністю пояснивши наступне. 23.02.2010 року працівники Міжгірського РЕМ попросили його відчинити їм будинок № 262 в с.Присліп, Міжгірського району, який належить його батьку ОСОБА_2, де ними і було складено акт, на підставі якого нараховано збитки на суму 7421,63 грн., внаслідок порушення Правил користування електричною електроенергією для населення. Працівники Міжгірського РЕМ попросили його зявитися в Міжгірський РЕМ для встановлення всіх обставин, зокрема зясування кому належить житловий будинок в якому виявлено порушення ПКЕЕН. Під час візиту до Міжгірського РЕМ відповідач намагався пояснити, що ж/будинок в с.Присліп під реєстраційним № 262 належить його батьку і він до такого ніякого відношення не має. В будинку він не проживає з 1995 р., фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Присліп. Батько ОСОБА_2 також в будинку не проживає, оскільки після розірвання шлюбу з матірю переїхав проживати до іншої жінки. Договір про електропостачання з представниками позивача відповідач не укладав. Угоду на погашення збитків його змусили підписати шляхом обману та погроз.

Оцінивши позиції сторін, наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав і мотивів.

Представник позивача на ствердження своїх позовних вимог посилається на акт № 83267 про порушення ПКЕЕН від 23.02.2010 р. з якого вбачається, що у будинку № 262 в с.Присліп, Міжгірського району встановлено, що споживач ОСОБА_2 порушив «Правила користування електричною енергією для населення, внаслідок розриву у головному вводі. На підстав даного акту було складено протокол № 39 від 26.02.2010 р. про нарахування розміру збитків, який вже підписаний ОСОБА_1 (відповідачем) як споживачем електроенергії в будинку № 262 в с.Присліп.

25.02.2010 року відповідач ОСОБА_1 надав представнику позивача пояснення, що він не проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Присліп в якому виявлено порушення ПКЕЕН вже тривалий час, не знає як саме було здійснено розрив у головному вводі і ким такий зроблений. Зауважив, що в будинку ніхто не проживає вже більше семи років. Дане пояснення позивачем не взято до уваги і цього ж дня укладено договір № 100 від 25.02.2010 року між представником позивача та відповідачем про надання розстрочки оплати боргу, на підставі заяви відповідача про розстрочення суми збитків на три роки у звязку з важким матеріальним становищем.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем по справі не доведено суду, що договір з електропостачання до будинку № 262 в с.Присліп було укладено саме з відповідачем по справі ОСОБА_1, оскільки такий до позову не доданий, не додано також квитанцій про сплату за спожиту електроенергію в будинку № 262 в с.Присліп від імені відповідача. Навпаки в поданих позивачем суду доказах на ствердження своїх позовних вимог вбачаються розбіжності, зокрема в Акті № № 83267 про порушення ПКЕЕН від 23.02.2010 р. зазначено, як особу з якою укладено договір про електропостачання до будинку № 262 в с.Присліп та відкрито такій особовий рахунок № 322-93, - ОСОБА_2 батька позивача. Також дана обставина вбачається із розрахунку збитків за актом № 83267 від 25.02.2010 року. Натомість в протоколі № 39 від 26.02.2010 р. засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕН Міжгірського РЕМ зазначено як споживача ОСОБА_1 (відповідача).

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що

передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.26 ч.4 «Про електроенергетику» та п.48 ПКЕЕН споживач енергії несе відповідальність згідно із законодавством України за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, у т.ч. за розкрадання електричної енергії.

Оскільки, позивачем не доведено наявність правовідносин з відповідачем ОСОБА_1, зокрема факту укладення договору про надання послуг з електропостачання до будинку № 262 в с.Присліп, Міжгірського району, суд визнав, що між сторонами відсутні зобовязальні відносини, а тому вимога про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок споживанням не облікованої електроенергії задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на договір укладений між ним та відповідачем про надання розстрочки оплати боргу суд до уваги не бере, оскільки такий складений на підставі вищеуказаного Акту № 83267 від 23.02.2010 р., в якому споживача електроенергії в будинку № 262 с.Присліп зазначено ОСОБА_2Д.(батька відповідача), натомість представляти інтереси останнього відповідача не уповноважено, з цих підстав, відповідно до ст.215 ЦК України, даний правочин є недійсним.

З позивача слід достягнути 21,15 грн. судових витрат, відповідно до вимог Дикрету КМУ «Про державне мито», оскільки при поданні позову до суду позивачем оплачено держмито в сумі 51 грн., натомість ціна позову становить 7215,47 грн..

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задовольненні позову відмовити повністю.

Стягнути з ВАТЕК «Закарпаттяобленерго» судові витрати у виді держмита із зарахуванням у бюджет Міжгірської селищної Ради в сумі 21,15 (двадцять одну грн. 15 коп.).

Копію рішення надіслати відповідачу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст.223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3