"15" березня 2011 р.
Справа №2-53/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду міста Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

9 травня 2007 р. ОСОБА_2, знаходячись у стані алкогольного сп»яніння в будинку №9 по пров. Блискучому в м. Харкові вчинив сварку та вдарив викруткою по голові свою колишню дружину ОСОБА_1, завдавши їй травму голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом мозку і забиття голови потилиці справа.

Після припинення 23 вересня 2010 р. кримінальної справи за звинуваченням

ОСОБА_2 за ст. 125 ч. 2 КК України / умисне нанесення легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров»я/ у зв»язку з закінченням строку давності ОСОБА_1 19 жовтня 2010 р. звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 170 гр. 82 коп. і моральної шкоди в сумі 10000 гр..

Свої вимоги в частині компенсації матеріальної шкоди позивачка мотивувала тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона з 9 травня по 11 травня 2007 року проходила лікування у другому нейрохірургічному відділенні ХМКЛСНМД, а потім амбулаторно і на ліки витратила кошти в сумі 170 гр. 82 коп..

Моральну шкоду позивачка мотивувала тим, що через заподіяні тілесні ушкодження вона зазнала сильний фізичний біль. У той період в неї був постійний, безперервний біль та страждання від отриманих ушкоджень, неможливість нормального сну та відпочинку, запаморочення в голові від струсу мозку, неможливість достатньо приділяти уваги своїй донці. З-за поганого самопочуття та фізичного болю вона не могла хоч якось знайти тимчасову роботу та заробити кошти на лікування та на харчування. Вона раніше мала струс мозку і отримавши повторно струс мозку її стан здоров»я значно погіршився. Були порушені наявні життєві зв»язки, які існували до заподіяння тілесних ушкоджень. Вона вимушена була лишатися тривалий час дома / поки не загоїться рана/, бо їй було соромно виходити на вулицю, магазину зі слідами побиття, не могла поїхати до Росії провідати свою пристарілу матір.

Сторони у судове засідання з»явилися.

Позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Під час розгляду справи позивачка звернулася до суду з уточненим позовом про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі в сумі 21172 гр. 50 коп. у відповідності до висновку проведеної судово-психологічної експертизи, а також про стягнення з відповідача вартості даної експертизи в сумі 3093 гр. 12 коп..

Представник позивачки позовні вимоги підтримав і дав такі ж пояснення, що і позивачка

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачці він ніякої шкоди навмисно не вчиняв.

9 травня 2007 р. він привів зварювальника, який у дворі проводив зварювальні роботи, внаслідок чого постійно вибивало пробки на лічильнику і відключалася електроенергія. Він неодноразово заходив в будинок, щоб включити електроенергію. В черговий раз, коли він стояв біля лічильника на стільці, позивачка зіштовхнула його зі стільця і він, падаючи, випадково зачепив закруткою потилицю позивачки.

Відповідач вважає, що у вчиненні тілесних ушкоджень винна сама позивачка, вона не потребувала лікування тими ліками, на які надала чеки до суду, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Свідок з боку позивачки, донька ОСОБА_3, доводи і обставини викладені позивачкою, підтвердила.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, №2-53/11 та кримінальної справи №1-260/10, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова по кримінальній справі

№1-260/10 за звинуваченням ОСОБА_2 за ст. 125 ч. 2 КК України від 23 вересня 2010 р. встановлено, що 9 травня 2007 р. ОСОБА_2 у стані алкогольного сп»яніння за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_1, під час якої погрожував розправою, а потім наніс їй удар викруткою по голові причинивши черепно-мозкову травму із струсом мозку і забиття потилиці справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров»я.

Цією ж постановою вказана кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_2 за

ч. 2 ст. 125 КК України була припинена на підставі ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України у зв»язку з закінченням строку давності.

Нанесення вказаних тілесних ушкоджень за зазначеними позивачкою обставинами підтверджено висновком судово-медичної експертизи №1557-ая/10, яка знаходиться в матеріалах кримінальної справи / а. с. 51-52 кримінальної справи №1-260/10/.

Виходячи з викладеного, суд вважає встановленими і доказаними факт і обставини нанесення відповідачем легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров»я позивачці. 9 травня 2007 року.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачка надала докази про те, що вона внаслідок побиття, тобто неправомірних дій відповідача з 9 по 11 травня 2007 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у ХМКЛШМД, потім лікувалася амбулаторно, внаслідок чого понесла витрати на лікування в сумі 170 гр. 82 коп. / а. с. 5-7/, а тому суд стягує з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду, тобто витрати на лікування в сумі 170 гр. 82 коп..

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Суд вважає, що вказаними неправомірними діями з вини відповідача позивачці була завдана моральна шкода, оскільки позивачка внаслідок побиття зазнала фізичний біль, моральні страждання, вимушена була неодноразово, протягом довгого часу звертатися до міліції і суду, неодноразово участувати у судових засіданнях, що спричиняло їй додаткові моральні страждання та порушувало її звичайний спосіб життя.

На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 3000 гр. і відмовляє у задоволенні іншої частини заявленої позивачкою компенсації моральної шкоди на загальну суму 21172 гр. 50 коп., яка основана на висновку проведеної НДЕКЦ при ГУМВДУ в Харківській області судово-психологічної експертизи №3793 від 20 січня 2011 р. / а. с. 20-35/, оскільки вважає визначену експертизою моральну шкоду в розмірі 21172 гр. 50 коп. завищеною.

Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивачки, суд на підставі ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати за проведену судово-психологічну експертизу №3793 від 20 січня 2011 р. в сумі 3093 гр. 12 коп..

Керуючись ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в сумі 170 гр. 82 коп., моральну шкоду 3000 гр., витрати за експертизу в сумі 3093 гр. 12 коп., а всього 6263 гр. 94 коп..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Лазарєв