Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа №2-38/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2011 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі Шведовій Я.О., з участю позивача ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах свої довірителів позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ЦРЛ ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 сільради ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації ОСОБА_8, представника відповідача ОСОБА_4 районної ради ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 центральної районної лікарні (ЦРЛ), головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ ОСОБА_10, ОСОБА_6 сільської ради Новоодеського району, ОСОБА_6 сільського голови ОСОБА_7, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, ОСОБА_4 районної ради про визнання незаконним наказу про скорочення штату працівників, незаконними дій та бездіяльності посадових осіб ОСОБА_6 сільради, ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_4 райдержадміністрації, ОСОБА_4 районної ради та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.07.2010 року звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача.

В позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначили, що наказом №116-к по ОСОБА_4 центральній районній лікарні Миколаївської області від 29.02.2008 року «Про скорочення штату працівників» було незаконно скорочено частину працівників ОСОБА_6 амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Також зазначила, що беззаконня розпочалися з моменту передачі ОСОБА_6 амбулаторії на утримання ОСОБА_6 сільської ради, згідно рішення ОСОБА_4 районної ради від 25.01.2001 року №1 «Про районний бюджет Новоодеського району на 2001 рік» та внесенням змін у структуру і штатний розпис ЦРЛ, внаслідок чого було скорочено штат працівників ОСОБА_6 ЛАЗПСМ в кількості трьох осіб, а саме головного лікаря ОСОБА_6 ЛАЗПСМ - ОСОБА_1, молодшої медичної сестри ОСОБА_2, робітника з комплексного обслуговування будівель та споруд - ОСОБА_3, останні двоє працівників мають статус «діти війни».

Посилаючись на незаконність вищевказаного наказу, на порушення роботодавцями Конституції України та цілого ряду законів та в звязку з тим, що працівники добровільно не давали своєї згоди на такий незаконний перевід, а були вимушені написати заяви про перевід, за відсутністю вибору, під тиском і погрозою звільнення, позивачі просили суд визнати незаконним наказ №116-к по ОСОБА_4 центральній районній лікарні Миколаївської області від 29.02.2008 року «Про скорочення штату працівників», визнати дії посадових осіб ОСОБА_4 ЦРЛ незаконними, визнати незаконними дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_6 сільської ради, відновити порушене конституційне право позивачів на працю шляхом їх переводу на бюджет ОСОБА_4 ЦРЛ та внести зміни у її структуру та штатний розпис та зобовязати відповідачів відшкодувати моральну шкоду в сумі 50000 гривень кожному. В обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивачі посилалися на перенесені ними нервові переживання і душевні страждання, в звязку з незаконним на їх думку переводом, через зловживання з боку відповідачів, внаслідок чого погіршився їх стан здоровя, загострення наявних у них захворювань, що вимусило їх звертатись за медичною допомогою.

Ухвалами суду від 16.09.2010 року та від 22.10.2010 року до участі в даній справі за клопотанням позивачів було залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_4 районну раду та ОСОБА_4 райдержадміністрацію.

В судовому засіданні позивач, яка представляла свої інтереси та як представник інтереси позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повністю підтримала позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини, просила суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали. Посилаючись на безпідставність позову, та на те, що позивачі пропустили, передбачений ст.233 КЗпП України, строк для звернення до суду за захистом порушених прав, просили суд в задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача та пояснення представників відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному:

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, наказом №116-к по ОСОБА_4 центральній районній лікарні Миколаївської області від 29.02.2008 року «Про скорочення штату працівників», у звязку з передачею на утримання з бюджету ОСОБА_6 сільської ради Новоодеського району ОСОБА_6 лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, згідно з рішенням ОСОБА_4 районної ради від 25.01.2001 року №1 «Про районний бюджет Новоодеського району на 2001 рік» та внесеннями відповідних змін у структуру і штатний розпис ЦРЛ, було скорочено штат працівників в кількості 3-х осіб ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, а саме: ОСОБА_1 головного лікаря ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_2 молодшу медичну сестру ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_3 робітника з комплексного обслуговування будівель та споруд.

Цим же наказом вивільнювані працівники були попереджені про наступне скорочення, їм було запропоноване працевлаштування в звязку зі скороченням.

Позивачі відмовилися під підпис ознайомлюватися з вищевказаним наказом про скорочення.

03.03.2008 року про заплановане вивільнення працівників, ОСОБА_4 ЦРЛ подала звітність до ОСОБА_4 РЦЗ.

16.04.2008 року ОСОБА_6 сільський голова своїм листом за вихідним №103 просив головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ звільнити за переводом до ОСОБА_6 ЛАЗПСМ ОСОБА_6 сільської ради ОСОБА_1 головного лікаря ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_2 молодшу медичну сестру ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_3 робітника з комплексного обслуговування будівель та споруд і їх працевлаштування на відповідних посадах в ОСОБА_6 ЛАЗПСМ.

Позивач ОСОБА_1, як свідчать дослідженні в суді обставини, відмовилася на пропозицію головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ від працевлаштування на посаду лікаря педіатра дитячого відділення ОСОБА_4 ЦРЛ.

На підставі письмових заяв від 21.04.2008 року ОСОБА_1 головного лікаря ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_2 молодшої медичної сестри ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_3 робітника з комплексного обслуговування будівель та споруд, наказом №238-к від 24.04.2008 року «Про звільнення за переводом по ст.36п.5 КЗпП України працівників ОСОБА_6 ЛАЗПСМ» їх було звільнено 30.04.2008 року зі штату ЦРЛ , в звязку з переводом до ОСОБА_6 ЛАЗПСМ при ОСОБА_6 сільській раді.

Розпорядженням №13 від 24.08.2008 року ОСОБА_6 сільського голови позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 були прийняті з 30.04.2008 року до ОСОБА_6 ЛАЗПСМ на наступні посади: ОСОБА_1 головного лікаря ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_2 молодшої медичної сестри ОСОБА_6 ЛАЗПСМ, ОСОБА_3 робітника з комплексного обслуговування будівель та споруд.

На час розгляду справи в суді і на момент прийняття судом рішення по справі, ОСОБА_6 ЛАЗПСМ знову повернута з ОСОБА_6 сільради в підпорядкування ОСОБА_4 ЦРЛ.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.43 Конституції України, ст.ст.5-1, 21, 32 КЗпП України праця, працевлаштування робітників, їх переведення на іншу роботу можливе лише на підставі вільного волевиявлення робітника і лише за його згоди.

Дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи дають підстави суду стверджувати, що переведення позивачів з роботи в ОСОБА_4 ЦРЛ на роботу до ОСОБА_6 сільської ради на аналогічні посади і роботу, хоча і були зроблені зі згоди працівників, про що свідчать їх письмові заяви на перевод, але цей перевод зроблений роботодавцями проти вільного волевиявлення цих робітників, і їх згода на цей перевод була вимушеною під загрозою наступного вивільнення з роботи.

Також дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи доводять той факт, що позивачі знали про існування оскаржуваного наказу №116-к по ОСОБА_4 центральній районній лікарні Миколаївської області від 29.02.2008 року «Про скорочення штату працівників», з моменту його видання, ці обставини підтвердила і позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, але не зважаючи на це і на порушення, як на їх думку, трудових прав, вони не звернулися своєчасно до суду за захистом своїй порушених трудових прав.

Не оскаржували позивачі взагалі також і наказ №238-к від 24.04.2008 року «Про звільнення за переводом по ст.36п.5 КЗпП України працівників ОСОБА_6 ЛАЗПСМ», внаслідок чого їх було звільнено 30.04.2008 року зі штату ЦРЛ , в звязку з переводом до ОСОБА_6 ЛАЗПСМ при ОСОБА_6 сільській раді, не оскаржували і розпорядження №13 від 24.08.2008 року ОСОБА_6 сільського голови про зарахування на роботу до ОСОБА_6 сільради.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно ст.234 КЗпП України пропущений з поважних причин строк, встановлений ст.233 цього Кодексу, може бути поновлений судом.

Позивачами не зазначені причини пропуску строку їх звернення до суду за захистом порушених прав і судом, в судовому засіданні, не встановлено поважних причин пропуску цього строку, а відповідачі, в своїх запереченнях проти позову, зазначили про факт пропуску позивачами без поважних причин строку звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи, що з моменту видання оскаржуваного наказу №116-к по ОСОБА_4 центральній районній лікарні Миколаївської області від 29.02.2008 року «Про скорочення штату працівників», до часу подання позивачами позову до суду про визнання цього наказу незаконним, тобто до 29.07.2010 року, минуло більше 2 років, суд за вищезазначених обставин, не вбачаючи підстав для поновлення позивачам строку для звернення до суду за захистом порушених прав, який вони пропустили без поважних причин, приходить до висновку про необхідність відмовити позивачам в захисті порушених трудових прав та в звязку з цим про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 центральної районної лікарні (ЦРЛ), головного лікаря ОСОБА_4 ЦРЛ ОСОБА_10, ОСОБА_6 сільської ради Новоодеського району, ОСОБА_6 сільського голови ОСОБА_7, ОСОБА_4 районної державної адміністрації, ОСОБА_4 районної ради про визнання незаконним наказу про скорочення штату працівників, про визнання незаконними дій та бездіяльності посадових осіб ОСОБА_6 сільради, ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_4 райдержадміністрації, ОСОБА_4 районної ради та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення - відмовити, в звязку з пропуском строків звернення до суду про захист порушених прав, передбачених ст.233 КЗпП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: