Єдиний унікальний номер 2-1127/11
08.09.2011 року, Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі: головуючого судді Войтуна О.Б., при секретарі Симик І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої на підставі довіреності представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 міська рада про визначення порядку користування спільним майном подружжя, виділення частки із спільної сумісної власності, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку користування спільним майном подружжя, виділення частки із спільної сумісної власності, посилаючись на те, що 10.01.1975р. їй як працівнику органів МВС була надана для проживання квартира ІНФОРМАЦІЯ_1.
У 1990 році вона уклала шлюб з ОСОБА_3, і з 1992 року він був прописаний у квартирі.
Їхня з відповідачем квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки під час їхнього з відповідачем шлюбу у 1995р. вони її приватизували і згодом побудували ще один будинок на території подвір'я, який було узаконено ОСОБА_4 міською радою, тому у 1999р. видано нове свідоцтво про право власності на житло та внесено зміни в інвентаризаційну справу їхнього будинку, де вказано квартиру №3 у буд. літ.В.
Позивачка в позові зазначає, що їхні фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися на початку 2000 року і вони почали проживати окремо.
Позивачка користувалася і користується однокімнатною квартирою №2 на другому поверсі у будинку літ.А-1, загальною площею 29кв.м., житловою площею 18,7кв.м., відповідач проживав і користувався двокімнатною квартирою №3 будинку літ.В, загальною площею 42,5кв.м., житловою площею 20кв.м.
На підставі викладеного просить суд припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру №2 та квартиру №3 у будинку по вул. Миколаївській 19 м. Чернівці та виділити у власність: - ОСОБА_1 квартиру №2 у будинку літ.А-1 по вул. Миколаївській 19 м. Чернівці, загальною площею 29,00кв.м.; - ОСОБА_3 квартиру №3 у будинку літ.В по вул. Миколаївській 19 м. Чернівці, загальною площею 42,5кв.м. Вбиральню літ.Г залишити у спільному користуванні квартир №2 та №1.
В процесі розгляду справи представник позивачки уточнив позовні вимоги, просив суд припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 та виділити у власність:
- ОСОБА_1 квартиру №2 у будинку літ.А-1 по вул.Миколаївській, 19 м.Чернівці, загальною площею 35,10кв.м., що складає 1/4 частку будинковолодіння, коридор І площею 5,40кв.м. залишити у загальному користуванні з квартирою №1;
- ОСОБА_3 житловий будинок літ.В по вул. Миколаївській 19 м. Чернівці, загальною площею 42,5кв.м., що складає 2/4 частки будинковолодіння.
Представник позивачки в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив.
В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в відсутності відповідача, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачки надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.
Судом встановлено, що 10 січня 1975 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 у Чернівецькому міському відділі РАГС, актовий запис за №377, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу /а.с.5/.
Квартира АДРЕСА_3 під час шлюбу у 1995р. приватизували позивач та відповідач /а.с.6/.
Як видно з матеріалів справи сторони по справі згодом побудували ще один будинок на території свого подвір'я, який було узаконено ОСОБА_4 міською радою, та у 1999р. видано нове свідоцтво про право власності на житло та внесено зміни в інвентаризаційну справу будинку, де вказано квартиру №3 у буд. літ.В /а.с.6/.
Відповідно до свідоцтва ОБТІ про право власності на житловий будинок №19 по вул. Миколаївській м. Чернівці від 16.12.1999р., зареєстрованого в ОБТІ 23.12.1999р., позивачці з відповідачем належить ? частки у цьому будинковолодінню, та ? частка в ньому належить ОСОБА_4 міській раді /а.с.6/.
Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Отже, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 1995р. спірну квартиру приватизували, в наслідок чого в силу ч.1 ст.60 СК України, дана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).
Згідно приписів статті 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ст.370 ЦК України).
Беручи до уваги зазначені вище норми права, суд вважає, що позивачці на праві власності належить половина житла, набутого під час з відповідачем у шлюбі. Згідно матеріалів справи позивачка користуюся квартирою №2 у будинку літ.А-1, а відповідач у будиноком літ.В по вул. Миколаївській 19 м. Чернівці.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови від 04 жовтня 1991 року N7 " Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок " з подальшими змінами, - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Як убачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, дані житлові приміщення є ізольованими, придатними до проживання та мають окремий вхід, оскільки знаходяться в різних будівлях, що підтверджується звітом спеціаліста-будівельника про незалежну оцінку вартості зазначеного житла від 06.10.2010р. /а.с.10-26/.
Згідно Довідки Чернівецького МКБТІ від 03.08.2011р. №1522, даних Інвентаризаційної справи, Звіту про технічну можливість влаштування санвузлів у спірних квартирах, висновків санепідемстанції та головного управління МНС Чернівецької області, згідно яких порушень санітарного законодавства та вимог пожежної безпеки не виявлено та погоджено проведене переобладнання квартири позивача та відповідача /а.с.37-60/.
В частині 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до Звіту спеціаліста-будівельника про незалежну оцінку вартості житла від 06.10.2010р. вартість квартири №2 у будинку літ.А-1 складає 197021грн., а вартість №3 у будинку літ.В складає 322360грн., що разом складає 519381грн.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягає стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 63грн. та 120грн. інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.
На підставі наведеного та керуючись ст..60,61,69,71 СК України, ст.ст.15-16,358,364,368,370 ЦК України, ст.ст.4,57-61,64,88,130,197,208-209,212-215,218,223, 294-295 ЦПК України, суд, -
Припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 та виділити у власність:
ОСОБА_1 квартиру №2 у будинку літ.А-1 по вул. Миколаївській, 19 в м. Чернівці, загальною площею 35,10кв.м., що складає 1/4 частку будинковолодіння, коридор І площею 5,40кв.м. залишити у загальному користуванні з квартирою №1;
ОСОБА_3 житловий будинок літ.В по вул. Миколаївській 19 в м. Чернівці, загальною площею 42,5кв.м., що складає 2/4 частки будинковолодіння.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплаченні 120грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 63 гривні судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун