АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7320/2011 Головуючий 1 інстанції
Категорія: трудове Доповідач: Черкасов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло», ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 14 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, про зобовязання видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Харківжитло» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, про зобов'язання видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтуванні позову ОСОБА_2 вказував, що з 2008 року працював в ТОВ «Харківжитло» на посаді директора. Згідно наказу від 29.12.2010 року № 8-К був звільнений за власним бажанням з 31.12.2010 року на підставі ст. 38 КЗпП України. При розрахунку в день звільнення йому не провели виплату всіх сум, що належить від підприємства. Крім того, ТОВ «Харківжитло» не повідомив його . письмово про нараховані суми, належні йому при звільненні перед виплатою зазначених сум, а також в день звільнення, трудова книжка позивачу не була видана, що унеможливлює подальше працевлаштування. На його усну вимогу видати трудову книжку, провести повний розрахунок та видати письмове повідомлення про належні йому при розрахунку суми, відповідач відмовився, підстав для відмови не навів.

Тому ОСОБА_2 з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ТОВ «Харківжитло» суму в розмірі 19 785,80 грн.: з яких належну при звільненні в розмірі 2021.45 грн.; середній заробіток за час затримки виплат, належних при звільненні в розмірі 3 721,45 грн.: компенсація за невикористану відпустку за 2010, 2011 роки в розмірі 4 042,90 грн.; моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Крім того, зобовязати ТОВ «Харківжитло» видати трудову книжку.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, вказував, що ОСОБА_2 дійсно працював у ТОВ «Харківжитло» з 17.10.2008 року по 31.12.2010 року та займав посаду директора. 31.12.2010 року він був звільнений за власним бажанням. Заява про звільнення була завізована загальними зборами засновників ТОВ «Харківжитло», на підставі заяви та протоколу загальних зборів був виданий наказ про звільнення, який був підписаний позивачем.

Станом на 04.01.2011 року трудової книжки ОСОБА_2 у сейфі, де зберігаються трудові книжки інших працівників, немає. Відповідач вважає, що позивач забрав свою трудову книжку, гіри цьому не розписався в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, оскільки ОСОБА_2, як керівник, за час роботи у ТОВ «Харківжитло» був відповідальний за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, мав доступ до сейфу, де зберігаються трудові книжки працівників товариства.

ТОВ «Харківжитло» не заперечує проти виплати позивачу заробітної плати за грудень 2010 року та суми належної при звільненні на загальну суму 2 467,91 грн., які не були отримані позивачем, який на той час займав посаду директора, був відповідальний за організацію бухгалтерського обліку, міг здійснювати всі необхідні фінансові операції в інтересах товариства та провести нарахування заробітної плати самому ж собі, як працівнику в останній робочий день, але така невиплата була ним здійснена, тобто спричинена халатним (навмисними) діями самого позивача. ОСОБА_2 навмисно не скористався наданими йому як директорові повноваженнями та не здійснив виплату належних йому до виплати сум. Тому ТОВ «Харківжитло» і вважає, що не повинно виплачувати ОСОБА_2 його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. оскільки така затримка відбулася не з вини роботодавця.

Проти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди представник відповідача заперечував, вказував, що за видачу трудової книжки, внесення до неї запису про звільнення, виплати належних при звільненні сум у ТОВ «Харківжитло» є відповідальним директор. Так як ОСОБА_2, як директор, не виконав добросовісно свої посадові обовязки, вважає, що факт порушення роботодавцем законних прав працівника відсутній, тому і відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 14 березня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Харківжитло» заборгованість по заробітній платі, належної при звільненні у сумі - 2 467,91 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за недостатністю доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скаксування рішення суду першої інстанції ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити повністю. В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Харківжитло» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми у розмірі 2 467,91 грн. В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційні скарги не підлягаючими задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Стягуючи з відповідача заборгованість по заробітній платі належної позивачу при звільнені та відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині зобовязання видачі трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що при звільнені позивача не сплата заборгованість по заробітній платі у строки передбачені ст.116 КЗпП України виникла не з вини відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач у відповідача працював з 17.10.2008 року по 31.12.2010 ріку на посаді директора, був звільнений за власним бажанням, на підставі особистої заяви та протоколу загальних зборів засновників, (а.с.4).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до наданої копії відомості на виплату грошей за грудень 2010 року на а.с.32 сума заборгованості по заробітній платі відповідача перед ОСОБА_2 склала 2 467,91 грн.

Отже, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнута ця сума заборгованості по заробітній платі з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.І ст. 117 КЗпП України, в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені ст.116 КЗпП України підприємство повинно сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Доводи позивача стосовно того, що відповідач навмисно тривалий час не проводить з ним розрахунок при звільнені та не видає трудову книжку, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, безпідставні, оскільки позивач, як керівник, за час роботи у ТОВ «Харківжитло» був відповідальний за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, мав доступ до сейфу, де зберігаються трудові книжки, станом на 31.12.2010 року у відповідача працювало 3 працівника: директор, інженер з технічного нагляду та юрист, головний бухгалтер був звільнений за власним бажанням з 09.12.2010р., обов'язки головного бухгалтера виконував особисто сам позивач, був відповідальний за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документа*, збереження оброблених документів, регістрів і звітності, мав вільний доступ до рахунку ТОВ «Харківжитло», чекової книжки, міг здійснювати всі необхідні фінансові операції в інтересах товариства та відповідно до вимог чинного законодавства

Тому судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 навмисно не скористався наданими йому, як директорові повноваженнями та не здійснив виплату належних йому до виплати сум.

Виходячи з наведеного, підстав передбачених ч.1 ст.117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за весь час затримки з відповідача на користь позивача не має, оскільки така затримка відбулася не з вини роботодавця.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, що позивач не надав до суду першої інстанції беззаперечних доказів відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, що він був позбавлений можливості.

отримати від відповідача заробітну в день звільнення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про доведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, які призвели до порушення його законних прав, та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «Харківжитло» стосовно заперечень проти стягнення заробітної плати з товариства, колегією судів також не приймаються, оскільки товариство не було позбавлено можливості виплати нараховану заробітну плату позивачу у передбачений діючим законодавством спосіб.

Інші висновки рішення суду першої інстанції доводами апеляційних скарг не спростовуються.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1 ч.І ст.307,ст.ст.308,313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст. 315, 317, 319,325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло», ОСОБА_2 Юрійовича- відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 14 березня 2011 року - залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого касаційного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: