02.09.2011 Єдиний унікальний номер 2-1003/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Карпенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визначення часток в праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, суд, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3, КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, про визначення часток в праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позивачі посилаються на те, що після смерті ОСОБА_4, померлої 02 лютого 2010 року, відкрилась спадщина на частину зазначеної квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, є позивач ОСОБА_1, оскільки він в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не в змозі, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності не визначені та не вказані у свідоцтві про право власності на житло. Позивачі просили суд визначити, що ОСОБА_4, померлій 02 лютого 2010 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частці квартири № 11 в будинку № 7 на пл. Дзержинського в м. Дніпропетровську, припинивши їх право спільної сумісної власності на це житло; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4, померлої 02 лютого 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Третя особа приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3 заперечень по справі не надала.

Представник КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 07 лютого 1997 року № 6/646-97, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» у реєстрову книгу за № 318п-16.

02 лютого 2010 року померла ОСОБА_4 Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця ОСОБА_1, який належним чином прийняв спадщину, оскільки в шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 від 30 березня 2011 року № 675/01-16. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не в змозі, оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності не визначені та не вказані у свідоцтві про право власності на житло.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Не підлягають задоволенню вимоги щодо визначення часток в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 рівними, оскільки згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

До того ж відповідно до п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників є рівними. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Керуючись п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 370, 1261, 1268-1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4, померлої 02 лютого 2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська