МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2011 р. Справа № 2-124/11

Макарівський районний суд Київської області в складі судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9Фасівської сільської ради. Управління Держкомзему в ОСОБА_9 районі, треті особи без самостійних вимог МРКП «Землемір», ДП ЦДЗК в Київській області, ТОВ «ТІОН-3», ТОВ «Юкатан», ПП «Регіон» про визнання розпорядження РДА, державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та видалення з бази АІС ДЗК кадастрових номерів земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду 21.03.2008 року з позовом до ОСОБА_10, Фасівської сільської ради та ОСОБА_9 РДА про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, посилаючись на те, що 20.04.1991 року відповідно до рішення Фасівської сільської ради вони отримали у тимчасове довгострокове користування дві суміжні земельні ділянки по 1 га кожен на території Фасівської сільської ради, але за межами села. 20.05.1997 року спеціалістом-землевпорядником Фасівської сільської ради дані земельні ділянки були перенесені на місцевість та виділені в натурі та укладено відповідні договори про право тимчасового користування земельними ділянками, які зареєстровані в книзі записів договорів на користування землею за №№21 та 22. З того моменту вони приступили до використання земельних ділянок і до даного часу використовували земельні ділянки для ведення підсобного господарства, а саме, вирощування сільськогосподарської продукції для власного харчування та відгодівлі домашньої худоби. Процедуру та порядок оформлення права тимчасового користування землею передбачала ст.7 ЗК України 1990 р. і вони мали впевненість, що отримали земельні ділянки у довгострокове користування. Відповідно до ст.ст.9,19 ЗК України Фасівська сільська рада передала їм земельні ділянки у користування в межах своєї компетенції, що визначена законом. Документом, що посвідчує право тимчасового користування земельною ділянкою є договір про право тимчасового користування, форма якого затверджена постановою КМ України №197 від 17.03.1993 року. Після прийняття нового Земельного кодексу України, який не передбачав права тимчасового користування землею, 08.12.2002 року вони звернулися з заявами про надання дозволу на безоплатну передачу земельних ділянок їм у власність по 1 га кожному для ведення ОСГ та виготовлення державних актів на право власності на землю до ОСОБА_9 РДА, але їхні заяви розглядались протягом 5 років і лише 22.02.2007 року вони отримали розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації щодо земельної ділянки для безоплатної передачі її у власність для ведення ОСГ в межах Фасівської сільської ради. Однак МРКП «Землемір» після проведеної певної роботи повідомила їх, що виготовити та видати державні акти на право власності на земельні ділянки немає можливості в зв»язку з накладанням на них земельних ділянок, що належать іншим громадянам: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_5 Державні акти на ім»я ОСОБА_5 зареєстровані та видані, на інших громадян відсутні дані про реєстрацію та їх видачу. Вважають, що дані державні акти на право власності на землю видані з порушенням чинного законодавства і мають бути визнані недійсними, оскільки відповідно до Перехідних положень ЗК України вони зберігають права на земельні ділянки , які у них не були вилучені, та мають право на їх приватизацію.

Справа неодноразового розглядалась судами першої та апеляційної інстанцій, уточнявся склад учасників процесу та позовні вимоги позивачів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник обох позивачів ОСОБА_13- позовні вимоги підтримали та просили визнати недійсними розпорядження ОСОБА_9 РДА, державні акти на право власності на земельні ділянки на ім»я відповідачів, договори купівлі-продажу цих земельних ділянок та вилучити з бази АІС ДЗК кадастрові номери цих земельних ділянок.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Представники відповідачів-Макарівської РДА, Фасівської сільської ради, Управління Держкомзему в ОСОБА_9 районі в судове засідання не прибули .просили справу слухати у їхній відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_14 та ОСОБА_15 позовні вимоги не визнали. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_14 пояснив, що 03.04.2008 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 дві земельні ділянки: 0,25 г а для ОЖБ та 1,6366 га для ведення ОСГ . Позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню, оскільки жоден наданий ними документ не містить інформації щодо актів відведення земельних ділянок в натурі, всі документи мають різні предмети (різний характер використання земельних ділянок, різні земельні ділянки), відсутні докази, що земельні ділянки були виділені в конкретних межах, немає підтверджень, що дані земельні ділянки позивачами використовувались. Тому він оспорює графічне розташування земельних ділянок. ОСОБА_4 виділив землю в натурі, межі з позивачами не погоджував, земельні ділянки ніхто не обробляв. Представник відповідача ОСОБА_15 пояснила суду, що законність придбання ОСОБА_4 земельних ділянок перевірив нотаріус, який посвідчував договори купівлі-продажу. ОСОБА_4 є добросовісним набувачем та отримав державні акти на право власності на ці земельні ділянки 21.05.2008 року. Попередній їх власник ОСОБА_3 державні акти отримав 24.11.2005 року, придбав земельні ділянки 28.10.2005 р. у ОСОБА_16Г.(ОСОБА_7Г.). Позивачами не надано належних та допустимих доказів їхнього права на земельні ділянки. Договори оренди землі не є укладеними. Відповідно до Перехідних положень ЗК РДА повинна була продовжувати договори оренди, але цього не було зроблено. Позивачі звернулись до РДА лише в 2006 році. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_17- адвокат ОСОБА_18 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідачу ОСОБА_5 земельна ділянка була виділена на підставі розпорядження ОСОБА_9 РДА №344 від 17.11.2004 р. з земель запасу. У справі відсутній будь-який документ про виділ позивачам земельних ділянок в натурі. В договорах оренди немає координат, місця знаходження земельних ділянок. А тому просив у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8- ОСОБА_19 та ОСОБА_20 позовні вимоги не визнали, вважаючи їх необгрунтованими та бездоказовими. В договорах 1996 року є посилання на рішення сільської ради 1991 року, але договори за 1991 рік відсутні. Ці договори не є укладеними, оскільки не встановлено їх строку, місце розташування земельних ділянок, умови оренди та вони не відповідають типовій формі договору тимчасового користування землею, затвердженій пост.КМ України №197 від 17.03.1993 р.. Розпорядження РДА №344 від 17.11.2004 року є законним, земельні ділянки були виділені з земель запасу, що перебували у віданні РДА. Згідно розпорядження РДА №139 від 22.02.2007 року позивачам надано дозвіл на розробку технічної документації щодо земельних ділянок також з земель запасу. Позивачі знали про рішення РДА 2004 року. Посилання позивачів на їхні заяви 2002 року є безпідставними, оскільки згідно штампу заяви прийняті РДА лише 08.12.2006 р.

Представники третіх осіб -ДП ЦДЗК в Київській області, МРКП «Землемір»,TOB «Юкатан», ПП «Регіон»- в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи- TOB «ТІОН-3»-ОСОБА_21 позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що TOB «ТІОН-3» виготовляло технічну документацію та державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачу ОСОБА_5, якому земельні ділянки були виділені на підставі розпорядження РДА 2004 р., та відповідачу ОСОБА_3. Дані землі не підпадали під мораторій, що підтверджено і посвідченням договорів купівлі- продажу нотаріусом.

Вислухавши пояснення представника позивачів, представників відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, бездоказовими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2007 року між Фасівською сільською радою та позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення сесії від 26.04.1991 р. були укладені договори на право користування землею (по 1 га кожному), зареєстровані за №№21,22. Розпорядженнями ОСОБА_9 РДА №№138,139 від 22.02.2007 року позивачам надано дозвіл на розробку технічної документації щодо земельної ділянки для безоплатної передачі у власність для ведення ОСГ в межах Фасівської сільської ради площею 1,0 га (кожному) за рахунок земель запасу. Але кадастрові номери земельним ділянкам присвоїти неможливо в зв»язку з накладанням на земельні ділянки, що належать відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та раніше належали ОСОБА_7, ОСОБА_8. Розпорядженням ОСОБА_9 РДА №344 від 17.11.2004 року передано у власність земельні ділянки громадянам України: ОСОБА_22- 0,25 га для ОЖБ та 1,6366 га для ведення ОСГ, ОСОБА_6- 0,25 га для ОЖБ та 1,6366 га для ведення ОСГ, ОСОБА_16- 0,25 га для ОЖБ та 1.6366 га для ведення ОСГ, ОСОБА_8- 0,25 га для ОЖБ та 1,6366 га для ведення ОСГ в межах Фасівської сільської ради. 28.10.2008 року ОСОБА_16 та ОСОБА_8 свої земельні ділянки продали відповідачу ОСОБА_10Г.(а.с.38-41,83-86т.1), а 03.04.2008 р.. відповідач ОСОБА_10 належні йому 2 земельні ділянки 0,25 га для ОЖБ та 1,6366 га для ведення ОСГ продав відповідачу ОСОБА_4 (а.с.26-29 т.1). Право власності відповідачів на земельні ділянки підтверджено державними актами на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст.ст.7,8 ЗК України 1990 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, користування землею може бути постійним або тимчасовим, в т.ч. на умовах оренди. Тимчасове користування може бути короткостроковим-до трьох років та довгостроковим- від трьох до 25 років. Умови, строки, а також плата за оренду землі визначаються за угодою сторін і обумовлюються в договорі. Відповідно до ст.9 ЗК України 1990 р. передача земельних ділянок у власність, надання їх в користування , в т.ч. на умовах оренди, належить до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у порядку, встановленому ст.ст.17,19 цього ЗК. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Відповідно до ст.ст.22,24 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право тимчасового користування землею, в т.ч. на умовах оренди, оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Позивачами надано суду договори на право користування землею від 20.05.1997 року, в яких міститься посилання на рішення сесії Фасівської сільської ради від 26.04.1991 року (а.с.11,19 т.1). Текст даного рішення Фасівської сільської ради суду позивачами не наданий. Позивачі посилаються на те, що вони користуються даними земельними ділянками з 1991 року, але у справі відсутні докази того, що договори оренди між ними та сільською радою були укладені в 1991 році ( на підставі вказаного вище рішення), що земельні ділянки були відведені в натурі, а тому позивачі не мали права приступати до використання даних земельних ділянок (ст.22 ЗК України 1990 р.). Довідки сільської ради №№603,604 від 08.12.2006 р.(т.2) в даному випадку не є належними доказами у справі. Посилання позивачів на те, що в 1996 році договори оренди були продовжені, є безпідставними, оскільки у справі є копії заяв позивачів з проханням виділити їм в оренду земельні ділянки по 1 га кожному від 19.01.1996 року (а.с.36, 109 т.1), але чи приймались Фасівською сільською радою будь-які рішення з цього питання, не відомо, оскільки позивачами такі документи суду не надані. На заявах є лише резолюція голови виконкому: «Проект ріш.ОСОБА_15. виділити оренду терм, на 1 р. ор.землі в уроч.Калинівка». Надані суду договори не відповідають вимогам постанови КМ України №197 від 17.03.1993 року (втратила чинність 03.03.2004р.) «Про форму договору на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди)», оскільки не містять даних, на яких умовах надається земельна ділянка ( короткострокове чи довгострокове користування), строк дії договору, призначення земельної ділянки, відсутній план землекористування та опис меж земельної ділянки. Отже, в даних договорах відсутні істотні умови договорів. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об»єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об»єкта оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об»єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін. Отже , надані позивачами суду договори оренди земельних ділянок, як такі, що не містять необхідної інформації про об»єкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, не є укладеними. Неукладені договори не породжують для сторін прав та обов»язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення під час документального оформлення договору. Про відсутність даних договорів оренди свідчать і розпорядження ОСОБА_9 РДА №138,139 від 22.02.2007 року про надання дозволу на розробку технічної докуме6нтації щодо земельної ділянки для безоплатної передачі в приватну власність позивачам для ведення ОСГ в межах Фасівської сільської ради за рахунок земель запасу. Безпідставними є і пояснення позивачів щодо часу подачі заяв до ОСОБА_9 РДА (в 2002 році), оскільки вони зареєстровані лише в 2006 році.

З наведених підстав позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали права на тимчасове користування земельними ділянками, на які вони претендують, на час прийняття ОСОБА_9 РДА розпорядження №344 від 17.11.2004 року, а тому відповідачі у справі ніяким чином їхніх прав не порушили. З цих підстав позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають.

Окрім того,земельні ділянки, що до відчуження належали відповідачам ОСОБА_16 та ОСОБА_8 у С.А., та належать відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розмірами по 0,25 га кожна на земельні ділянки, на які претендують позивачі, не накладаються, а тому і з цих підстав позовні вимоги позивачів в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.7,8,9,19,22,23 ЗК України 1990 р., Перехідними положеннями ЗК України 2001 р., ст.ст. 116,118 ЗК України, ст.ст.203,388 ЦК України, ст.ст.3.10,11,58-60,79.209,215,294 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 РДА, Фасівської сільської ради, Управління Держкомзему в ОСОБА_9 районі, треті особи без самостійних вимог МРКП «Землемір», ДП ЦДЗК в Київській області, ТОВ «ТЮН-3», ТОВ «Юкатан», ПП «Регіон» про визнання розпорядження РДА, державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та видалення з бази АІС ДЗК кадастрових номерів земельних ділянок відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.