АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: спадкове Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Овсяннікової А.І.,

суддів- Бездітко В.М., ОСОБА_1

при секретарі Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради, треті особи: КП «ОСОБА_7 міське бюро технічної інвентаризації», Перша ОСОБА_7 державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міської ради, треті особи: КП «ОСОБА_7 міське бюро технічної інвентаризації», Перша ОСОБА_7 державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обґрунтування позову вказала, що її батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 1929 року. Від шлюбу мають трьох дітей: сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Батько помер 01.11.1979 р. Мати померла 20.11.1997 року.

Ще за життя мати разом з ОСОБА_2 приватизували двокімнатну квартиру № 122 у житловому будинку № 2 на пл. Р. Люксембург в м. Харкові. Після смерті матері відкрилася спадщина: 1/2 частина цієї квартири. Спадкоємцями першої черги були: вона, її сестра ОСОБА_12 та племінник ОСОБА_6 - оскільки його батько, а їх брат ОСОБА_13 помер 29.08.1988 р.

Однак, ні ОСОБА_12, ні онук померлої спадщину не прийняли. Прийняла спадщину тільки вона, вступивши у фактичне володіння спадковим майном: хоронила матір, відмітила 9 та 40 днів; забрала речі матері; постійно користувалась квартирою, сплачувала комунальні платежі.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири.

Рішенням Червонозаводського районного суду м Харкова від 17 грудня 2009 року позовні вимоги задоволені.

Ухвалою від 03.03.2009р. рішення скасовано за нововиявленими обставинами.

При новому розгляді з позовом звернулись ОСОБА_2, в якому зазначила, що спірна квартира зареєстрована за нею та її бабкою ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про приватизацію. Бабка померла 20.11.1997 року.

Спадкодавець мала трьох дітей: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6

Чоловік бабки - ОСОБА_6 помер 02.11.1977 р, її син ОСОБА_11 помер 29.08.1988 р. За життя бабка залишила заповіт, згідно якого заповідала все своє майно ОСОБА_17 - своєму онукові. Онук ОСОБА_17 помер 11.10.2009 р. Спадщину після смерті бабки не прийняв. Після його смерті залишився його син ОСОБА_9, який також жодних претензій до спадщини не мав. Отже, після смерті бабки було троє спадкоємців: дочка ОСОБА_12, дочка ОСОБА_4 і онук ОСОБА_6. Однак, жоден з них спадщину не прийняв.

ОСОБА_12 померла 21.04.2009 р. і вона, ОСОБА_2, дочка ОСОБА_12 по праву представлення є спадкоємцем першої черги і єдина, хто прийняв спадщину.

Вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно тут проживає, користується майном бабки.

Брат ОСОБА_17 на спадщину взагалі не претендував; маючи заповіт до нотконтори не звернувся, віддавши своє право на майно їй, що підтверджується дорученням, яке видала вона своєму брату.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала.

Відповідач ОСОБА_6 позов ОСОБА_4 визнав.

Третя особа ОСОБА_18, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_19, позови не визнала. Вважає, що спадщину прийняв її колишній чоловік ОСОБА_17, який помер у 2009 р. та на імя якого було складено ОСОБА_14 заповіт.

Відповідач ОСОБА_10 визнала позов ОСОБА_2; позов ОСОБА_4 не визнала. Вказала, що була з 2000 р. фактичною дружиною померлого у 2009 році ОСОБА_17 Вважає, що спадщину прийняла ОСОБА_2 Вона на спадщину не претендує, оскільки не є спадкоємицею.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради позов ОСОБА_4 не визнав; при наявності доказів не заперечує проти позову ОСОБА_2

Треті особи - ОСОБА_9 та КП «ОСОБА_7 міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявились.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за нею право власності на 1/9 частину квартири 122 житлового будинку № 2 на пл. Р. Люксембург в м. Харкові після смерті ОСОБА_14

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що спадщину після смерті бабки прийняла тільки вона.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_5 просить змінити рішення суду та задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що спадщину прийняла тільки вона. ОСОБА_2 взагалі не є спадкоємицею.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що спадщину після смерті ОСОБА_14 прийняв ОСОБА_17; ОСОБА_4 має право тільки на обовязкову долю, яка становить 1/9 частину квартири.

Однак, погодитись з такими висновками суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи квартира 122 житлового будинку № 2 на пл. Р. Люксембург в м. Харкові належить ОСОБА_14 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про приватизацію, тобто, кожному з них належить по 1/2 частині.

ОСОБА_14 померла 20.11.1997 р.; її чоловік ОСОБА_6 помер 01.11.1979 року

Після смерті бабки залишилось три спадкоємця за законом: дочка ОСОБА_4, дочка ОСОБА_12 та онук ОСОБА_6 - син померлого 29.08.1988 р. сина спадкодавиці ОСОБА_13

Оскільки спадщина відкрилась 20.11.1997 р. до виниклих правовідносин застосовуються норми ЦК України 1963 р.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Ніхто із спадкоємців в спадковій квартирі зареєстрований не був.

Фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_4, яка приймала участь у похованні ОСОБА_14, протягом шести місяців, забрала золоті речі матері, нагороди, інше майно, що підтверджується поясненнями допитаних в якості свідків самої ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_13, свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, частково поясненнями свідка ОСОБА_22

За таких обставин колегія вважає, що 1/2 квартири після смерті ОСОБА_14 повинна належати ОСОБА_4 як спадкоємиці першої черги, яка прийняла спадщину.

Посилання ОСОБА_2. що ОСОБА_4 пропустила строк звернення до суду, не просить його продовжити, а звернулась тільки у 2009 році колегією суддів не приймається.

ОСОБА_4 протягом шести місяців, визначених законом, після смерті матері прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння та користування спадковим майном. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

При цьому звернення спадкоємця за оформленням (а не прийняттям) спадщини будь-яким строком не обмежено(ст. 561 ЦК України 1963 року).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2, то підстав для їх задоволення не вбачається. ОСОБА_2 заявлені вимоги про визнання за нею права власності на 1/2 частину після смерті бабки в порядку представлення після смерті іі матері ОСОБА_12

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, яких на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. ОСОБА_14 померла 20.11.1997 року. Її дочка ОСОБА_12 - мати позивачки ОСОБА_2 - померла 21.04.2009 року.

Отже, вважати ОСОБА_2 спадкоємицею за таких обставин та визнавати за нею право власності не можна.

Посилання ОСОБА_2, що ці правовідносини є тривалими, оскільки виникли у 1997 році і тривають до цього часу, а тому застосуванню підлягає ЦК України 2003 року, а згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України 2003 року вона є єдиною спадкоємицею судовою колегією не приймаються.

Ці правовідносини не є тривалими; спадщина відкрита 20.11.1997 року і протягом шести місяців вирішується питання спадкоємцем про прийняття або неприйняття спадщини. Норми ЦК України 2003 року до цих правовідносин не застосовуються.

Що стосується доводів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що спадщину прийняв ОСОБА_17, то вони судовою колегією не приймаються.

Дійсно, 22.11.1995 року ОСОБА_14 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала ОСОБА_17 - своєму онукові - рідному братові ОСОБА_2

Між тим, даних, які б свідчили, що він прийняв спадщину не представлено.

Вимогами ст. 549 ЦК України (1963 р.) визначені певні дії, які свідчать про прийняття спадщини. Такі дії ОСОБА_17 не виконані. В спірній квартирі він прописаний не був, до нотконтори протягом шести місяців з 20.11.1997 року не звертався. Він помер 11.10.2009 року і ніяким чином до цього часу не підтвердив, що прийняв спадщину та має намір оформити спадщину.

Той факт, що після смерті ОСОБА_14 ОСОБА_17 займався квартирою не може бути беззаперечним доказом саме прийняття спадщини. Протягом 12 років він ніяким чином своє бажання та факт прийняття спадщини не підтвердив.

Навпаки, його дії свідчать про небажання приймати спадщину. І ОСОБА_2, і ОСОБА_17 знали про наявність заповіту на його імя. Між тим, ОСОБА_2 13.12.2001 року видає на його імя доручення щодо ведення її спадкової справи після смерті її бабусі ОСОБА_14, а саме: прийняти для неї спадщину, зареєструвати її в КП «ОСОБА_7 міське бюро технічної інвентаризації» та таке інше.

В письмових поясненнях ОСОБА_10 вказувала, що ОСОБА_17 спадщину не приймав.

Отже, доказів згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦП України щодо прийняття спадщини ОСОБА_17 не представлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, ч. 1 п. З, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2011 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири 122 у житловому будинку № 2 на майдані Р. Люксембург в м. Харкові, яка зареєстрована за ОСОБА_14, померлою 20 листопада 1997 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири 122 у житловому будинку № 2 на майдані Р. Люксембург в м. Харкові у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_14 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді