Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 ц 4340/ 11 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Краснокутської О.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, ТОВ «Агро-Трейд» про визнання права власності на самочинні споруди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на початку 90-х років вона розпочала будівництво обєктів нерухомості, а саме: будівлю складу літ. А розміром 9,55х32,55+5,10х8,30 м.; будівлю недобудованого господарчого блоку літ. Б розміром 10,20х6,50м; будівлю господарчого блоку літ. В розміром 10,50х4,30м;будівлю складу літ Г розміром 5,08х9,03м; склад літ. Е розміром 2,85х2,06м., що знаходяться за адресою м. Запоріжжя, вул. Стартова, 98. Зазначені споруди відповідають будівельним, пожежним та санітарно-епідеміологісним нормам, не порушують прав власників (користувачів) сусідніх земельних ділянок. Через невизначеність правового режиму споруд, що на ній розташовані на земельній ділянці, вона не може отримати її у користування .

Посилаючись на вказані обставини просила суд, визнати будівлю недобудованого господарчого блоку літ. Б розміром 10,20х6,50 обєктом нерухомого майна та визнати за нею право власності на будівлі, які знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Стартова, 98: будівлю складу літ. А розміром 9,55х32,55+5,10х8,30 м.; будівлю недобудованого господарчого блоку літ. Б розміром 10,20х6,50м; будівлю господарчого блоку літ. В розміром 10,50х4,30м;будівлю складу літ Г розміром 5,08х9,03м; склад літ. Е розміром 2,85х2,06м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано будівлю недобудованого господарського блоку літ. Б 10,20х6,50 м обєктом нерухомого майна.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на споруди,розташовані по вул. Стартовій, 98 в м. Запоріжжі, а саме: будівлю складу літ. А розміром 9,55х32,55+5,10х8,30 м.; будівлю недобудованого господарчого блоку літ. Б розміром 10,20х6,50м; будівлю господарчого блоку літ. В розміром 10,50х4,30м;будівлю складу літ Г розміром 5,08х9,03м; склад літ. Е розміром 2,85х2,06м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини справи, які суд визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, він не був залучений до участі у справі, хоча вважає, що зазначені споруди належать йому, а тому рішенням порушені його права, тому просить рішення скасувати , у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_4 права власності на самочинне будівництво, суд першої інстанції виходив з того, що збудовані обєкти нерухомості придатні до експлуатації, здійснене самочинне будівництво не порушує права інших осіб та керувався ст.ст. 331,376 ЦК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 328 Цивільного кодексу встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом .

Правила щодо набуття права власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені ст.331 ЦК України.

Зазначеною нормою передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи отримують право власності або право користування земельною ділянкою по рішенню органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх поноважень.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Статтею 24 Закону України "Про планування і забудову територій" передбачено, що фізичні чи юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єкта містобудування зобов'язані отримати дозвіл від виконавчого комітету ради, а у відповідності до ст. 30-1 цьго ж Закону прийняття закінченого будівництвом обєкту здійснюється приймальними комісіями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України,

Частина 3 ст.18 Закону України „Про основи містобудування забороняє експлуатацію обєктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку.

Із матеріалів справи вбачається,що земельна ділянка, на якій розташовані об'єкти самочинного будівництва, у встановленому законом порядку позивачці не надавалася, дозволи на будівництво та виконання будівельних робот вона не має , обєкти не приймалися в експлуатацію.

У відповідності до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Всупереч зазначеним вимогам суд визнав, що будівля недобудованого господарського блоку літ. Б 10,20х6,50 м є обєктом нерухомого майна та визнав на нього право власності.

Таким чином, передбачені ст.ст.331,376 ЦК України підстави для визнання за ОСОБА_4 права власності на об'єкти відсутні, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

/ Доводи позивачки та третьої особи щодо відсутності права у ОСОБА_3 на оскарження судового рішення не можуть бути прийняті до уваги. Щодо зазначеного майна неодноразово порушувалися справи за позовами як ОСОБА_4, так і ОСОБА_3 ( а.с. 99-112).Із судових рішень вбачається що претензії на зазначені обєкти заявляють як ОСОБА_4, так і ОСОБА_3, проте до участі в даній справі ОСОБА_3 не залучався . Скасування даного рішення надасть рівні можливості ОСОБА_4, так і ОСОБА_3О для звернення до органів виконавчої влади для вирішення питання у відповідності до врегульованого законом порядку. З огляду на це та у відповідності до ст..292 ЦПК України ОСОБА_3 має право на апеляційне оскарження судового рішення, яким право власності на самочинні споруди визнані за ОСОБА_4

Оскільки рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості і зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, ТОВ «Агро-Трейд» про визнання права власності на самочинні споруди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: