У Х В А Л А

09 грудня 2011 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

за участю секретаря Шилової О.М.,

державного виконавця Боця О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Луцьку подання державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

встановив:

Із другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області в суд надійшло подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Подання мотивоване тим, що на виконанні у другому ВДВС ЛМУЮ знаходиться виконавче провадження № 2-553/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Індустріально-експортний банк, повним правонаступником якого є ПАТ Креді ОСОБА_2, заборгованості за кредитним договором в розмірі 468616,57 грн. та судових витрат в розмірі 1820 грн. В добровільному порядку рішення суду боржник не виконує.

Державний виконавець просить суд обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань перед стягувачем.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав з підстав, у ньому наведених.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у другому ВДВС ЛМУЮ знаходиться виконавче провадження № 2-553/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Індустріально-експортний банкзаборгованості за кредитним договором в розмірі 468616,57 грн. та судових витрат в розмірі 1820 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

В ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадженнязазначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Тобто, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадженняданою нормою закону передбачено можливість тимчасового обмеження судом у праві виїзду фізичної особи за поданням державного виконавця виключно у випадку ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів було винесено лише постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішення суду. Будь-які інші документи, які б підтверджували вчинення державним виконавцем передбачених законом заходів з метою виконання рішення суду (звернення стягнення на доходи, майно боржника, тощо), в матеріалах справи відсутні, що свідчить про невжиття державним виконавцем в даному випадку жодних заходів для виконання рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Ст. 1 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян ОСОБА_3, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обовязки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Взявши до уваги вищевикладені обставини справи та норми права суд приходить до висновку про недоведеність факту ухилення ОСОБА_1. від виконання рішення суду.

Тому в задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя