Справа № 2-2792/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.09.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.,

при секретарі - Пометій Є.Т.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів, первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у публічному акціонерному товаристві „Нікопольський завод феросплавів, Нікопольської міської лікарні № 1 про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання недійсним протоколу медичного огляду, суд

встановив:

ОСОБА_1 у серпні 1995 року був прийнятий на роботу у Відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів, де з 25 березня 2008 року працював на посаді старшого шихтувальника 4 розряду агломераційного цеху.

Наказом № 102 від 04 березня 2011 року він був звільнений з роботи за ст. 40 п. 7 КЗпП України за появу на роботі 07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв. у нетверезому стані.

Позивач вважає дане звільнення незаконним з наступних підстав.

07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв. він був затриманий на прохідній ВАТ „НЗФ нібито із запахом спиртного, але він вимушений був безпосередньо перед виходом на роботу через погане самопочуття прийняти ліки медичний препарат „Флора, якій містіть в своєму складі етиловий спирт, однак застосування яких не передбачає настання стану спяніння, а тому підстав для його звільнення з роботи за ст. 40 п. 7 КЗпП України не було.

Крім того, медичний огляд проводився не належним чином, лікар не провів інші види огляду, не пропонував йому здати на дослідження кров, не склав акт медичного огляду відповідно до Інструкції про виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя України № 400/666 від 09.09.2009 року.

Отже, на думку позивача та його представника, протоколом медичного огляду форми № 129/0 № 115 від 08 лютого 2011 року не встановлений факт знаходження позивача у нетверезому стані, а встановлений факт гострого отруєння (інтоксикації), якій не є законною підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Позивач просив суд поновити його на роботі на посаді старшого шихтувальника 4 розряду агломераційного цеху, скасувати наказ № 102 від 04 березня 2011 року про звільнення його з роботи за ст. 40 п. 7 КЗпП України та стягнути з відповідача ВАТ „НЗФ середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним протокол медичного огляду форми № 129/0 № 115 від 08 лютого 2011 року з наступних підстав. Так, Нікопольська міська лікарня № 1 не визначена як заклад охорони здоровя, якому надається право проведення огляду на стан спяніння, тому лікар Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6 не мав право проводити медичний огляд для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння. Прилад ППС-1, який використовувався лікарем для проведення медичного огляду, не входить до переліку вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ України та законність його використання не була підтверджена свідоцтвом про державну реєстрацію та свідоцтвом про проходження повірки.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача ПАТ „НЗФ позовні вимоги позивача не визнали і суду показали, що 07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв., тобто в той час, коли ОСОБА_1 зявився на роботу в нічну зміну, він був затриманий на прохідній ПАТ „НЗФ у стані алкогольного спяніння, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 07.02.2011 р., первинним медичним оглядом позивача фельдшером ПАТ „НЗФ та протокол медичного огляду форми № 129/0 № 115 від 08 лютого 2011 року. Позивач, під час медичного огляду лікарем Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6, не оспорював факт знаходження його в стані алкогольного спяніння та відмовився від здачі крові.

На засіданні цехового комітету агломераційного цеху 18 лютого 2011 року за участю позивача, розглядалося подання про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 та була отримана згода на його звільнення з роботи на підставі ст. 40 п. 7 КЗпП України.

Наказом № 102 від 04 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи на законних підставах, тому просили суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Представник первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у ПАТ „НЗФ також позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та суду показав, що первинною організацією профспілки була надана згода на звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст. 40 п. 7 КЗпП України відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, п. 4.12.24 та п. 4.12.43 Статуту профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у ПАТ „НЗФ.

До того ж, представник вважає, що первинна організація профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у ПАТ „НЗФ не може бути належним відповідачем, оскільки позовні вимоги позивача направлені на захист порушених трудових прав.

Просив суд в позові ОСОБА_1 відмовити.

Нікопольська міська лікарня № 1 з позовом ознайомлена, про день слухання справи належним чином повідомлена, але в судове засідання її представник не зявився. До суду надійшла заява № 910 від 23.09.2011 р. за підписом головного лікаря Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_7, в якій просили розглянути справу без участі представника лікарні (а.с.71).

Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, оглянувши відеозапис медичного огляду позивача у Нікопольської міської лікарні № 1, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 40 п. 7 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках в тому числі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння.

Згідно ст. 5 Закону України „Про акціонерні товариства ВАТ „НЗФ змінило тип товариства і стало Публічним акціонерним товариством, але зміна типу товариства не є його перетворенням і не тягне за собою припинення юридичної особи, тому підстав для заміни сторони у справі не має.

Як встановлено в судовому засіданні позивач знаходився в трудових відносинах з ПАТ „НЗФ з серпня 1995 року та на день звільнення займав посаду старшого шихтувальника 4 розряду агломераційного цеху (а.с.12-13).

ОСОБА_1 був звільнений з роботи за ст. 40 п. 7 КЗпП України за появу на роботі 07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв. у нетверезому стані на підставі наказу № 102 від 04 березня 2011 року (а.с.6).

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 р. (з наступними змінами), вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обовязки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне спяніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Факт появи ОСОБА_1 на роботі 07 лютого 2011 року в нетверезому стані знайшов своє підтвердження в зібраних у справі доказах.

Так, 07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв. начальником команди загону ВВО ПАТ „НЗФ були складені протоколи про адміністративне затримання та адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, який був затриманий на КПП-1 охоронниками підприємства з запахом спиртного (а.с.60-63). У своїх поясненнях ОСОБА_1 показав, що він був затриманий на КПП-1 працівниками охорони, так як зайшов на робочу зміну з запахом спиртного, оскільки у 19-40 вживав настойку „Флора як заспокійливий засіб в кількості 150 мл. Претензій до охорони не мав (а.с.64).

О 23 год. 55 хв. 07 лютого 2011 року позивач був оглянутий медпрацівником ОСОБА_8 та було проведено дослідження на наявність алкоголю в його організмі. У крові ОСОБА_1 було виявлено: 1,43 % алкоголю о 23-55 год., та 1,08 % - о 00 год. 20 хв. 08.02.2011 р. , що свідчить про його алкогольне спяніння (а.с.59).

08 лютого 2011 року о 00 год. 45 хв. був проведений медичний огляд позивача лікарем Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6 для встановлення стану спяніння за допомогою аналізатора парів етанолу у видихаємому повітрі типу ППС-1 та у ОСОБА_1 була встановлена гостра інтоксикація речовиною вживання алкоголю. По даному факту був складений протокол медичного огляду форми № 129/0 № 115 від 08 лютого 2011 року, з яким позивач був ознайомлений під розпис (а.с.7,43).

Свідок ОСОБА_9, якій працює виробничим майстром агломераційного цеху, підтвердив факт затримання ОСОБА_1 з запахом спиртного на КПП-1 ПАТ „НЗВ. Також свідок показав, що ОСОБА_1 запізнився на роботу, тому він змушений був телефонувати позивачу. При цьому ОСОБА_1 не повідомляв його про те, що він не має наміру виходити на роботу через погіршення здоровя.

У судовому засіданні лікар ОСОБА_6, якій був допитаний судом в якості свідка, підтвердив факт медичного огляду ОСОБА_1 та встановлення алкогольної інтоксикації.

До того ж, на першому поверсі хірургічного корпусу стаціонарної ділянки № 1 Нікопольської міської лікарні № 1 у 2009 році з метою контролю якості надання медичної допомоги та забезпечення охорони працівників було встановлено систему відеонагляду, про це на відкритих місцях першого поверху лікарні, а також у приймальному відділені, дверях кабінету травматолога травматологічного пункту було розміщені інформаційні таблички з попередженням про проведення відеонагляду в лікарні.

Судом було оглянуто відеозапис медичного огляду позивача лікарем Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював факт знаходження його в стані алкогольного спяніння, та на пропозицію лікаря здати на дослідження кров він показав, що буде здавати кров у разі, якщо лікар допоможе йому отримати позитивний результат (0:53:35 Камера 1_08022011_03935_0001.avi)

З цих самих підстав суд не може взяти до уваги доводи позивача та його представника в тому, що лікар ОСОБА_6 не провів інші види огляду та не пропонував ОСОБА_1 здати на дослідження кров.

Оцінюючи показання позивача та його представника в тій частині, що лікар Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6 не мав права проводити медичний огляд для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, а також те, що прибор ППС-1, який використовувався лікарем для проведення медичного огляду, не входить до переліку вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ України та законність його використання не була підтверджена свідоцтвом про державну реєстрацію та свідоцтвом про повірку, суд знаходить їх безпідставними. Так, травматолог Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6 пройшов навчання сучасним методам проведення медичних оглядів, склав залік та отримав відповідне свідоцтво (а.с.72). Аналізатор парів етанолу у видихаємому повітрі типа ППС-1, власником якого є Нікопольська міська лікарня № 1, пройшов відповідну повірку та визнається придатним і допускається до застосування згідно з експлуатаційній документації, про що 21 січня 2011 року було видано свідоцтво № 35/11, яке чинне до 21 липня 2011 року (а.с.42).

Крім того, суд не може взяти до уваги пояснення позивача про те, що він повідомляв виробничого майстра агломераційного цеху ОСОБА_9 про те, що він не має наміру виходити на роботу через погіршення здоровя, оскільки даний факт свідок ОСОБА_9 не визнав. Суд не має підстав сумніватися у показаннях даного свідка. До того ж, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, він не звертався до лікаря з приводу погіршення здоровя.

Суд також знаходить необґрунтованими доводи представника позивача про те, що відеозапис не може буди доказом знаходження ОСОБА_1 в нетверезому стані, оскільки з неї не вбачається що особа, яка там знята, дійсно є позивач. Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 цей факт не оспорював. Крім того, як вбачається з відеозапису, особа, яка проходила медичний огляд, називала свої анкетні данні та адресу, які в повному обсязі збігаються з даними позивача.

Судом не встановлені порушення з боку відповідачів: ПАТ „НЗФ та первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у ПАТ „НЗФ ст. 43 КЗпП України.

З поданням про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 п. 7 КЗпП України до профспілкового комітету цеху звертався заступник директора заводу з персоналу та загальних питань (а.с.51). Засідання цехового комітету агломераційного цеху було проведено в межах повноважень, наданих цеховому комітету на підставі постанови профкому № 6-2 від 28.10.2009 р. (а.с.28), встановлених строків та за участю ОСОБА_1 Власником була отримана згода цехового комітету агломераційного цеху на розірвання трудового договору з позивачем (а.с.29). Звільнений ОСОБА_1 був в строки, які передбачені ч. 3 ст. 43 КЗпП України.

Суд також вважає, що позивач, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, не довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог стосовно визнання недійсним протоколу медичного огляду форми № 129/0 № 115, складеного 08 лютого 2011 року лікарем Нікопольської міської лікарні № 1 ОСОБА_6

Враховуючи те, що факт появи позивача на роботі 07 лютого 2011 року о 23 год. 50 хв. в нетверезому стані знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

З урахуванням викладених обставин й керуючись ст. ст. 10, 11, 84, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК, 40, 43 КЗпП України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів, первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України у публічному акціонерному товаристві „Нікопольський завод феросплавів, Нікопольської міської лікарні № 1 про скасування наказу № 102 від 04 березня 2011 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання недійсним протоколу медичного огляду форми № 129/0 № 115 від 08 лютого 2011 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя:

ОСОБА_10