01.04.2011 Справа №2-1215/11
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2011 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Ландяку А.О.

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача

адвоката ОСОБА_2С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення та вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про виселення відповідачки з квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі без надання іншого житлового приміщення та вселення її, позивачки, у вищезазначену квартиру.

Позивачка вказала, що власником зазначеної квартири був її чоловік ОСОБА_5, який помер 23 травня 2009 року. Вона, як дружина померлого ОСОБА_5, набула в порядку спадкування право власності на квартиру, а відповідачка перешкоджає їй у здійсненні цього права, оскільки проживає у спірній квартирі без належних на те підстав. Посилаючись на вищенаведене, просила задовольнити її вимоги.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1М, уточнив позовні вимоги та просив суд виселити відповідачку з квартири за №7 по вул.Чорновола, 2 в м.Тернополі та вселити позивачки, у вищезазначену квартиру.

Представник відповідачки позов не визнала і пояснила, що спірну квартиру ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5, а тому вона правомірно проживає у ній. ОСОБА_3 не є власником спірної житлового приміщення , а тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був власником квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 6 серпня 1999 року на Товарній Біржі Тернопільська біржа нерухомості та зареєстрованого Тернопільським бюро технічної інвентаризації на його ім'я 9 серпня 1999 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 серпня 2005 року вищезазначений договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений на Товарній біржі 6 серпня 1999 року визнано судом дійсним та за ОСОБА_5 визнано право власності на зазначену квартиру та зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на його імя 27 вересня 2005 року.

14 грудня 2005 року ОСОБА_5 уклав договір дарування квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі, посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 14 грудня 2005 року, відповідно до якого власником даної квартири стала ОСОБА_4

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2010 року, залишеним без зміни ухвалою судової колегії апеляційного суду від 30 грудня 2010 року, договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори 14 грудня 2005 року, визнано недійсним.

23 травня 2009 року ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції за 1-ИД № 082423.

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом ЗАГСу м.Москви 30 вересня 1989 року .

Спадкоємцем майна ОСОБА_5 за заповітом є ОСОБА_5 В,К., яка у встановлений законом строку прийняла спадщину,що стверджується матеріали спадкової справи за № 591/2009 року від 31 липня 2009 року, оглянутими в судовому засіданні.

Відповідно до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 2 серпня 2010 року, затвердженої в.о.начальника ТМВ УМВСУ в Тернопільській області,16 серпня 2010 року ОСОБА_4, яка не мала вхідних ключів від квартири, вселилась у квартиру за№7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі шляхом відкриття вхідних дверей працівниками КЖЕП Залізничник.

Відповідно до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 вересня 2010 року, затвердженої в.о.начальника ТМВ УМВСУ в Тернопільській області,ОСОБА_4, у якої не було ключів від квартири, вселилась у квартиру за№7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі шляхом відкриття вхідних дверей працівниками КЖЕП Залізничник на підставі договору дарування зазначеної квартири.

На підставі вищезазначеної постанови працівників КЖЕП Залізничник притягнуто до адміністративної відповідальності за самоуправство, а ОСОБА_4І притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.197 КУпАП проживання без паспорта.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оглянувши матеріали спадкової справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що власником спірної квартири є ОСОБА_6,Я який помер 23 травня 2009 року. Спадкоємцем його майна за заповітом, у тому числі, квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі є ОСОБА_3, яка вважається такою що прийняла спадщину та набула права власності на спірну квартиру. Однак, не зареєструвала спадкові права.

ОСОБА_3 позбавлена можливості вселитись у спірну квартиру та розпоряджатись належним їй майном, оскільки ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 14 грудня 2005 року, який визнаний судом недійсним, вселилась у спірну квартиру та чинить позивачу перешкоди у користуванні майном. Добровільно виселитись із квартири не бажає.

Доказів того факту, що ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає відповідачем суду не представлено.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищезазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що відповідачка порушує право позивачки на користування та розпорядження спірною квартирою, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом виселення ОСОБА_4 з квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі та вселення ОСОБА_3 в квартиру за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо проживання ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні на законних підставах.

Також, відповідачем не спростований факт проживання на даний час ОСОБА_4 у квартирі за №7 по вул.Чорновола, 2 в м.Тернополі .

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не вправі вимагати усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, оскільки не є її власником як такі, що спростовуються матеріалами справи та обставинами справи.

Так, до складу спадщини, згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Таким чином, відносини, які виникли між спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не можна віднести до відносин, що нерозривно пов'язано з особою спадкодавця, а тому такі правовідносини допускають правонаступництво.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 як спадкоємець майна ОСОБА_5, яка прийняла спадщину вправі вимагати виселення ОСОБА_4, яка проживає у квартирі без жодних правових підстав

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, згідно з вимогами ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом наведених норм, набуття права власності при спадкуванні повязано лише із фактом прийняття спадщини, а не його оформленням.

Таким чином, не отримання ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка і відсутність відповідної реєстрації не є перешкодою для звернення до суду за захистом свого права спадкоємця, а також не є підставою для проживання відповідача у спірній квартирі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.391, 1218, 1219ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення та вселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири за №7 по вул.Чорновола,2 в м.Тернополі та вселити ОСОБА_3 в квартиру за №7 по вул.Чорновола, 2 в м.Тернополі.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча-підпис:

Копія вірна

Суддя І.М. Черніцька