АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-1343/11 Головуючий 1 інстанції: Харченко А.М.
Провадження №22-ц/2090/350/2012 Доповідач: Пилипчук Н.П.
Категорія: стягнення суми
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Асєєвій В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою була придбана квартира АДРЕСА_1. Після уточнення позовних вимог, позивач просив визнати за ним право власності на 88/150 частин цієї квартири. Наполягає, що 50/150 частини квартири була набута за кошти, які належали йому особисто. Вказує, що на 4/25 (24/150) квартири рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2010 р. право власності визнано за сином сторін - ОСОБА_4, а решта - 76/150 частин квартири є спільним майном подружжя.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначене судове рішення, ухвалити нове, про задоволення позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з*ясування судом обставин справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовував свої позовні вимоги.

Відповідач заперечувала проти апеляційної скарги, наполягала на тому, що суд обґрунтовано за її заявою застосував строк позовної давності .

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 з 28 квітня 1995 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2007 р.

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, 19 серпня 1999 р. на ім'я відповідача ОСОБА_3 була придбана трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2. Право власності зареєстровано за відповідачем в КП «Харківське міське БТІ» у встановленому законом порядку.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.06.2010 р. за ОСОБА_4 визнано право власності на 4/25 частини квартири АДРЕСА_3. В цій частині зазначене судове рішення набрало законної сили.

За відомостями КП «Харківське міське БТІ» станом на 13.02.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 - 21/25 частки, за ОСОБА_4 - 4/25 частки.

Доводи позивача про те, що 50/150 спірної квартири було придбано за його особисті кошти не підтверджені належними та допустимими доказами. Судова колегія не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, щодо обставин передачі позивачу коштів для придбання спірної квартири, оскільки вона є матір*ю ОСОБА_2, тому зацікавлена у вирішенні справи на його користь.

Таким чином, 21/25 частки спірної квартири є спільною сумісною власністю подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ним пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Однак судова колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно роз*ясень, що містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від від 21 грудня 2007 року N 11, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Суд першої інстанції пославшись на те, що сторони розірвали шлюб у квітні 2007 року, не дав оцінки доводам позивача про те, що він тривалий час після розірвання шлюбу мешкав у спірній квартирі, що відповідач не заперечувала його право на цю нерухомість до 2009 року, що і на сьогодні у спірному житлі знаходяться його особисті речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом 27.09.2010 року. Наполягає, що дізнався про те, що відповідач не визнає за ним право власності на спірну квартиру у 2009 році під час розгляду іншої справи за позовом Московської районної у м. Харкові ради та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права, де брав участь у якості третьої особи. Зазначені доводи позивача не спростовані належними доказами.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі, реєстрація у ній місця проживання позивача залишається і на сьогодні.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, оскільки відсутні підстави вважати зазначений строк таким що сплинув.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, за позивачем необхідно визнати право власності на 21/50 частини спірної квартири, у власності ОСОБА_4 залишити 8/50, а у власності ОСОБА_3В - 21/50 частини цього нерухомого майна.

В іншій частині позову ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та у відповідності до вимог п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позову ОСОБА_2 із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/50 частини квартири АДРЕСА_5.

У власності ОСОБА_4 залишити 8/50, а у власності ОСОБА_3 - 21/50 частини квартири АДРЕСА_5.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді