Апеляційний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМІНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2012року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Пугачовій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2011р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна, -

встановила:

26 серпня 2008р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який остаточно уточнивши, просила суд задовольнити та виділити їй в натурі 1/2 частину спадкового майна у вигляді будинку № 9 по вулиці Шевченка в смт. Ширяєво Одеської області, визнати порядок користування 1/2 частиною земельної ділянки розміром 2000кв.м., що прилягає до вказаного будинку (а.с.46,47).

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказала, що 04 жовтня 2007року помер її чоловік ОСОБА_3 Державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори були видані 20 і 21 травня 2008року свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя та на імя доньки померлого ОСОБА_2 на майно померлого, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на земельній ділянці розміром 2000кв.м. по вулиці Шевченка № 9 в смт. Ширяєве Одеської області. Згідно висновку експерта можливо призвести розподіл будинку, тому позивач просила виділити їй частину будинку за варіантом № 2 вказаної експертизи.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала проти розподілу будинку, але також просила виділити їй частину будинку за варіантом №2 додаткової експертизи.

Рішенням суду від 26 серпня 2011р. позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с.93, 94).

Суд призвів розподіл спадкового майна у вигляді житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами, розташованого в смт Ширяєве Одеської області, вул. Шевченка 9, який належав померлому 04.10.2007р. ОСОБА_3, при цьому виділів і визнав право власності:

- за ОСОБА_1 на кухню № 1-3 площею 8,6кв.м., кладову (житлова кімната) 1-2 площею 15,1кв.м., сарай літера Б, погріб літера Б, вбиральню, колодязь питний №1 на загальну суму 25388грн., що складає 57/100частин спадкового майна;

- за ОСОБА_2 на коридор 1-1 площею 6,9кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 18,5кв.м. на загальну суму 19084грн., що складає 43/100 частин спадкового майна.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості спадкового майна в сумі 6304грн.

В рішенні суду вказано, що для отримання ізольованих частин житлового будинку необхідно провести роботи відповідно до додаткового варіанту розподілу житлового будинку, запропонованого Ширяївським Державним комунальним підприємством БТІ Одеської області.

Суд закрепів за сторонами земельні ділянки площею по 944кв.м. кожному, згідно варіанту розподілу, вказаному в додатковому варіанті експертизи.

____________________________________________________________________________

Справа №22-ц/1590/1144/2012 Категорія 37

Головуючий по першій інстанції ОСОБА_4

Доповідач суддя Сидоренко І.П..

Суд розяснив сторонам, що право на земельну ділянку відповідно до ст. 120 п.1 Земельною кодексу України, повинно бути оформлено на підставі діючих цивільно-правових угод.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 700грн.70коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про виділення їй частини спірного будинком за варіантом №2 експертизи №69 від 18 липня 2011року, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно виділив вказану частину будинку саме відповідачці, не врахував ті обставини, що вона проживає в будинку 21 рік, що вона не має коштів для проведення ремонту в тій частині будинку, яку суд виділив їй, а суд ще стягнув з неї на користь відповідачки 6304грн. різниці у вартості спадкового майна, що вона з покійним чоловіком весь час користувалися саме частиною будинку, яка визначена в експертизі за варіантом №2, в цій частині вони постійно мешкали та проводили ремонт, що відповідачка має інше постійне місце проживання (а.с.97-99).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представників сторін, допитав експерта, вивчивши матеріали справи, висновки додаткової експертизи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, і це ніким не оспорюється, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори 20 і 21 травня 2008року, позивачці ОСОБА_1 і відповідачці ОСОБА_2 належить майно померлого 04 жовтня 2007року ОСОБА_3, яке складається з житлового будинку під літерою «А-1Ж», загальною площею 49,10кв.м., житловою площею 18,5кв.м., з господарськими будівлями і спорудами:гараж під літерою «Б», погріб під літерою «В», вбиральня під літерою «Г», розташованих на земельній ділянці розміром 2000кв.м. по вулиці Шевченка № 9 в смт. Ширяєве Одеської області (а.с.10). Вказані свідоцтва належним чином зареєстровані в КП «Одеське МБТІ та РОН», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с.11.

Порядок користування зазначеним будинком та земельною ділянкою між сторонами не склався.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та призводячи розподіл будинку між сторонами на підставі додаткового варіанту висновку будівельно-технічної експертизи за №69 від 18 липня 2011року, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вказаної експертизи можливо привести розподіл спірного будинку (а.с.133-152).

Проте з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки суд дійшов їх без повного та всебічного зясування дійсних обставин справи, права та обовязків сторін у даних правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду є не обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу.

Отже, висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, також підлягає дослідженню і перевірці.

Так, ухвалою суду першої інстанції від 01 лютого 2010року було задоволено клопотання позивачки ОСОБА_1 і по вказаній справі було призначено проведення судової будівельної експертизи (а.с.49).

На вирішення експертизи були надані питання:

- чи можливий розподіл в натурі житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого в смт. Ширяєве Одеської області по вулиці Шевченка №9, виходячи із рівності часток сторін?

- якщо такий розподіл можливий, то запропонувати варіанти розподілу

- визначити дійсну ринкову вартість житлового будинку з господарчими спорудами на момент проведення експертизи.

В матеріалах справи відсутній первісний висновок експертизи, яка була надана суду за ухвалою від 01 лютого 2010року, та в якому експерт висловив думку про неможливість розподілу спірного будинку.

Але до цивільної справи наданий та відповідно до вимог ЦПК України не прошитий і окремо прикладений додатковий висновок будівельно-технічної експертизи за №69 від 18 липня 2011року про можливість розподілу спірного будинку між сторонами, на підставі якого судом ухвалено рішення про можливість розподілу спірного будинку а.с.133-152.

В матеріалах справи також відсутня ухвала суду про проведення додаткової експертизи, та не зрозуміло на підставі чого судом було отримано додатковий висновок експерта за №69 від 18.07.2011року, в якому є посилання експерта на №1277 від 14 червня 2011року. про можливість розподілу спірного будинку. Також в матеріалах суду відсутній лист суду за №1277 від 14 червня 2011р., на який послався експерт у додатковому висновку експертизи.

Суд першої інстанції не врахував вимог ст.150 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах», відповідно до яких лише після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли зясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо, судом призначається додаткова експертиза.

Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому обєкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначити, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту.

Однак, в матеріалах справи немає даних відносно того, що судом була досліджена первісна експертиза, вона відсутня в матеріалах справи, та відсутні дані на підставі яких було проведено експертом додаткову експертизу.

Усупереч вимогам статті 212 ЦПК України суд першої інстанції не оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу зібраного у справі, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, зосередившись на додатковому висновку експерта, який не відповідає вимогам ЦПК України.

Судова колегія прийшла до вказаного висновку не лише з підстав порушення процесуальних норм судом першої інстанції при отриманні додаткової експертизи, яка фактично не призначалася, а і з урахуванням даних вказаної додаткової експертизи, та пояснень наданих експертом ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Так, експерт ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції, що практично призвести розподіл спірного будинку не можливо, а можливо призвести такий розподіл теоретично.

Додатковим висновком будівельно-технічної експертизи за №9 від 18 липня 2011року запропонований один варіант поділу житлового будинку з господарськими спорудами, а також варіант розподілу земельної ділянки площею 1888кв.м. (а.с.133-152).

Відповідно до вказаного варіанту розподілу вищевказаного будинку одному із співвласнику пропонується виділити:

1-2 кладову площею 15, 10кв.м., вартістю 11346грн.;

1-3 кухню площею 8,6кв.м., - 6462грн.;

літера «Б» - сарай, вартістю 3180грн.

Це відповідає 47/100 ідеальної долі загальною вартістю 20988грн.

При такому розподілу для отримання ізольованої квартири №1 експерт вказав, що потрібно здійснити відповідні переобладнання та перепланування, а саме:

- замурувати дверний отвір, ведучий з кладови житлового будинку 1-2 на територію прилеглого двору та пробити отвір у перестінку між кладовою 1-2 і кухнею 1-3;

- в замін вікна в кухні 1-3 вставити дверний блок для отримання окремого виходу з квартири №1;

- для освітлення кімнати 1-2 потрібно прорубати в стіні, що виходить на вулицю віконний отвір та встановити вікно. При проведені поточного ремонту отриманих приміщень, кладову 1-2 можливо привести до стану житлової кімнати.

Другому співвласнику пропонується виділити:

1-1 коридор площею 6,90кв.м., вартістю 5184грн.;

1-4 житлову кімнату площею 18,50кв.м. 13900грн.;

Літера «В» погріб з шийкою 3040грн.;

Літера «Г» убиральня 192грн.;

№1 колодязь питний 1160грн.

Це складає 57/100 ідеальної долі загальною вартістю 23476грн.

При такому розподілу для отримання ізольованої квартири №2 експерт вказав, що потрібно здійснити відповідні переобладнання та перепланування, а саме:

- розібрати трубу, що опалює кухню 1-3 та житлову кімнату 1-4, а також замурувати отриманий отвір. Вхід в квартиру буде проводитись з існуючого входу з двору.

Також експерт вказав, що квартира №2, а саме її власник буде забезпечений житловою площею розміром 18,5кв.м. по нормі 8кв.м., та кухнею 6,9кв.м. по нормі 5кв.м.

Загальні затрати на переобладнання та перепланування житлового будинку експертом не вказані.

Запропоновано сплатити різницю у вартості виділених часток в сумі 2488грн. (23476грн.-20988грн.).

Судова колегія, вважає, що даний висновок експерта не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки в законодавстві відсутнє поняття можливого теоретичного розподілу при умовах відсутності практично призвести такий розподіл будинку, та свідчить лише про те, що призвести розподіл спірного будинку неможливо.

Судова колегія прийшла до висновку, що дійсно призвести розподіл спірного будинку з урахуванням вимог закону та технічних даних неможливо, що фактично не заперечував експерт.

Відповідно ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно ст.364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог ст.183 ЦК України.

Під час вирішення зазначеного спору суд повинен був врахувати розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст.183 ЦК України та розяснень, викладених у п.п.6,7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Вирішуючи такі спори, суди з урахуванням вимог ст.10 ЦПК України з метою всебічного і повного зясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін повинні відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а в необхідних випадках висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість повязаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Суд не обговорив ці питання та не розяснив сторонам необхідності витребування від компетентних органів відповідних дозволів із метою правильного вирішення спору.

У п.п.7, 8 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити у рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.

Однак, в порушення ст.152 ЖК України позивачі такий дозвіл суду не надали.

Крім того, проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених ст.ст.144, 147 ЦПК України.

Наданий суду висновок не узгоджується з установленими по справі обставинами та заявленими вимогами про поділ будинку в натурі з виділенням сторонам окремих частин будинку.

Згідно додаткового варіанту експертизи суд виділив позивачці ОСОБА_1 тільки допоміжні приміщення без надання жилої площі, а відповідачці ОСОБА_2 одну жилу кімнату та коридор, без надання приміщення для обладнання кухні, що є неприпустимим відповідно до вимог ст.ст.183, 380 ЦК України та вищевказаних пунктів постанови Пленуму Верховного Суду України. В експертизі взагалі не зрозуміло чому експерт вказав, що квартира №2, а саме її власник буде забезпечений житловою площею розміром 18,5кв.м. по нормі 8кв.м., та кухнею 6,9кв.м. по нормі 5кв.м., в той час як запропоновано виділити лише житлову кімнату площею 18,50кв.м. та коридор площею 6,90кв.м.

Експертом безпідставно у висновку експертизи зроблена заміна приміщення гаража на сарай.

Так, згідно свідоцтв про право власності на спадщину та технічного паспорту до вказаного будинку належить літера «Б» - гараж, а експерт визначив вказане приміщення, як сарай, та пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції, що він оглянув вказане приміщення та, на свою думку, вирішив, що це приміщення не використовується як гараж, тому він вказав його, як сарай.

Експерт не запропонував власникам обладнання опалення у кожній виділеній частки будинку.

Експерт також визнав, що в додатковій експертизі, він допустив арифметичну помилку при визначенні компенсації в сумі 2488грн, оскільки при цьому необхідно було визначати вказану компенсацію з урахуванням належних сторонам кожному по 1/2 частині будинку.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про некомпетентність експерта при надані даної експертизи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами склалися дуже неприємні стосунки, тому виконати запропоновані експертом переобладнання, особливо розібрання труби, що опалює кухню 1-3 та житлову кімнату 1-4, а також замурування отриманого отвіру, переобладнання нежитлового приміщення в житлове, обладнання в кожній частині будинку окремого опалення, при відсутності доброзичливих відношень взагалі неможливо.

Відповідно до висновків додаткової експертизи суд визначив порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1888кв.м. , в той час як розмір земельної ділянки в свідоцтвах про право власності вказаний 2000кв.м.., та суд не врахував, що позивачкою були заявлені вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою площею 2000кв.м. Інші будь-які правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку в матеріалах справи відсутні.

Приймаючи до уваги запропонований експертом варіант розподілу будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, поза увагою суду залишились розяснення, надані судам у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» про те, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові обєктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Частиною 6 ст.147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється ним за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу.

Ст.212 ЦПК України зазначає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що наданий додатковий висновок експерта не відповідає вимогам закону, при викладених обставинах, колегія суду приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не відповідають вимогам закону і задоволенню не підлягають.

Оскільки в порушення ст.ст.212-214 ЦПК України суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу ОСОБА_1 у задоволені позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, так як їй відмовлено у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 26 серпня 2011р. скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяті днів з дня його проголошення.

Головуючий Сидоренко І.П.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_6