Справа № 2-402/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2011 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого - судді Стадника І.М.,

при секретарі Барановій О.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову посилається на те, що в квітні 2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого вона передала, а відповідач отримала від неї кошти в сумі 7600 грн., та зобовязалася повернути всю суму позики протягом 2 місяців.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем розписка не надавалась, а сам договір було укладено в усній формі.

В подальшому, на підтвердження вищевказаної угоди 10.11.2010 року ОСОБА_3 надала їй розписку про те, що поверне отримані від неї в квітні 2009 року кошти в сумі 7600 грн. того ж дня о 16 год. ЗО хв.

На підставі ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в розмірі 7600 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і суду пояснила, що в 2009 році, в липні місяці ОСОБА_2 позичила у неї грошові кошти в сумі 7600 грн. Гроші отримала в конверті, підїхавши на власному автомобілі. Пізніше вона неодноразово зверталася до відповідачки з тим, щоб та повернула гроші, на що остання почала уникати її, суму позики не повертає. Перед місцевими виборами 2010 року ОСОБА_2 в приміщенні Лука- Мелешківської сільської ради, де працює секретарем, написала їй розписку про те, що поверне 7600 грн., проте до цього часу своє зобовязання не виконала.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і суду пояснила, що в березні 2009 року ОСОБА_1 зайшла в сільську раду та принесла аудіозапис телефонної розмови про те, що за отримання земельної ділянки нібито передала їй 1000 доларів США. З того часу шантажує її цим записом, ображає в присутності працівників сільської ради.

Грошових коштів в ОСОБА_1 вона ніколи не брала і розписки про їх отримання не писала. 10 листопада 2010 року ОСОБА_1 дійсно приходила в сільську раду і влаштувала скандал, проте розписку, яка написана почерком, схожим на її, вона не визнає, так як в ній не вказано, що вона отримувала гроші.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 638, 1046 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Істотними умовами договору позики є сторони (позикодавець і позичальник), його предмет (гроші або інші речі, визначені родовими ознаками), зміст (права і обовязки сторін).

Договір позики відповідно до ст. 1047 ЦК України укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, розписка на підтвердження укладення договору позики та його умов має посвідчувати передання позичальникові позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем суду представлено текст наступного змісту «в 16-30 передам кошти в сумі 7600 гр. ОСОБА_1М.». Нижче дописано про те, що «розписка написана власноручно ОСОБА_2 10.11.2010 року».

Як стверджує позивач в своїх поясненнях суду, цей документ є розпискою про зобовязання ОСОБА_2 повернути їй до 16 год. 30 хв. 10.11.2010 року грошові кошти в сумі 7600 грн.

Проте зазначена розписка не відповідає вимогам, встановленим ст. 1047 ЦК України, а саме: вона не посвідчує факту передання позикодавцем визначеної грошової суми позичальникові; в ній не вказано самого позичальника (відомості про нього дописані нижче), не зазначена дата видачі розписки чи дата повернення (передачі згідно з розпискою) грошей.

Статтею 1051 ЦК України встановлено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила факт одержання нею грошових коштів від позивача. Сама позивач ОСОБА_1 згідно з позовною заявою стверджує про отримання ОСОБА_2 коштів в квітні 2009 року, а в судовому засіданні пояснила, що передача грошей нібито мала місце в липні 2009 року.

За умов, коли відповідач заперечує отримання грошових коштів від позивача, а розписка, яка мала б посвідчувати укладення такого договору, не відповідає вимогам закону, суд приходить до висновку про те, що договір не був укладений, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі ст. 638, 1046-1047, 1051 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга ьґа рі іення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення

Головуючий: