Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 2-93/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2011 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Гулид Р.М.

при секретарі: Павлюк Г.І.

з участю: адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб Перемишлянської державної нотаріальної контори, Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, укладеного 09.11.2000р. між нею та відповідачем, з вимогою скасування реєстраційного посвідчення від 10.1.2000р. про право власності на житловий будинок, який знаходиться с. Серники по вул. Зелена, 146 Перемишлянського району Львівської області покликаючись на те, що при укладенні вищезазначеного договору вважала, що укладає договір довічного утримання і не усвідомлюючи різниці між цими договорами передбачала, що відповідач, досягнувши повноліття буде проживати з нею, допомагати по господарству, підтримувати матеріально та морально, забезпечить можливість належно дожити свого віку. Попри це, по даний час на ній лежить повне утримання будинку, вона сплачує всі платежі за нього, а відповідач жодної допомоги не надає, забороняє будь-кому з родичів відвідувати та спілкуватись з нею, погрожує вигнати її з будинку та має намір продати його, про що вона дізналась у 2010р. і зрозуміла, що підписала помилковий договір та не усвідомлювала його можливих наслідків.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що позивачка пропустила передбачений законодавством строк для звернення до суду, договір дарування 09.11.2000р. ОСОБА_3 укладався у присутності ОСОБА_4 і його батька, а також ОСОБА_5, які з його умовами погодились і це було їх дійсне волевиявлення. Будучи неповнолітнім ОСОБА_4 не міг чинити будь-який тиск на ОСОБА_3, при укладанні договору дарування чи брати на себе зобовязання в подальшому утримувати її. Твердження позивачки про те, що ОСОБА_4 не приїжджає і не доглядає за будинком, а також має на меті його продати, є неправдиві та надумані, а тому вважають, що в позові слід відмовити.

Залучені до справи в якості третіх осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що їм відомо про укладення договору дарування від 09.11.2000р. проте, відповідач зрідка навідується до батьківського будинковолодіння, а мати відмовляється його передати йому з огляду на те, що ОСОБА_6 має також право на обовязкову частку у спадковому майні по смерті батька там проживає і іншого житла як і вона не має.

Представник Перемишлянської державної нотаріальної контори в судовому засіданні зазначив, що при укладенні договору дієздатність та правоздатність сторін була перевірена, їм було розяснено умови договору з якими вони погодились, будь-яких заперечень під час його підписання не було, а тому вважає, що підстав для визнання його недійсним не має.

Представник Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, проте подав листа про розгляд справи у його відсутності з вирішенням справи на розгляд суду.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення мотивуючи це наступним.

З огляду виписки з рішення №247 від 18.10.1984р., будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, свідоцтва на право власності на житловий будинок від 15.08.2000р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2000р. вбачається, що ОСОБА_3 успадкувала житловий будинок з відповідними господарськими прибудовами по вул. Зелена,146 в с. Серники Перемишлянського району по смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 05.11.1999р.

Судом встановлено, що обовязкову частку в успадкованому будинковолодінні мав би мати і син позивачки ОСОБА_6, як син покійного, який там постійно проживав та іншого житла будь-де не мав, що стверджено поданою ним заявою, яка була долучена нотаріусом до спадкової справи /а.с. 79/.

Попри це, згідно договору дарування від 9 листопада 2000р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в с. Серники по вул. Зелена, 146 Перемишлянського району Львівської області, на підставі якого Золочівським МБТІ 10.11.2000р. видано реєстраційне посвідчення на імя ОСОБА_4

З тексту довідки Ланівської сільської ради №161 від 12.05.2011р. та квитанцій про сплату комунальних послуг, вбачається, що станом на 10.05.2011р. в житловому будинку по вул. Зелена в с. Серники Перемишлянського району, який належить ОСОБА_4 за договором дарування від 09.11.2000р., фактично проживає ОСОБА_3, яка обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі, підтримує і доглядає за будівлею, проводить поточні ремонти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він був присутнім при укладенні договору дарування в якості представника неповнолітнього ОСОБА_4 та зазначив, що відповідач не навідується в спірний житловий будинок, не надає коштів на його утримання та оплату комунальних послуг, на даний час дійсно має намір продати будинковолодіння, а тому мати категорично відмовилась йому передати будівлю, адже іншого житла не має. Крім цього, в даному будинковолодіння постійно проживав і проживає його рідний брат ОСОБА_6, який іншого житла не має.

З тверджень позивачки в судових засіданнях стало очевидним, що вона на час укладання правочину усвідомлювала його природу з наслідком подальшого її довічного утримання з боку обдарованого при досягненні ним повноліття. При його укладенні були присутні її сини ОСОБА_9 батько обдарованого та нотаріус, однак в силу своєї малограмотності та поганого зору, текст правочину вона не вичитувала і не вдумувалась у його зміст, адже внук був ще неповнолітній, та й вона почувала себе добротно. Крім цього, укладення такого правочину суперечило інтересам її сина ОСОБА_6, який свого часу був позбавлений обовязкової частки по смерті батька нотаріусом, однак проживав постійно з нею. У випадку волевиявлення відповідача, самостійно розпоряджатись обдарованим будинковолодінням, вони обоє з сином втратять дане житло, а іншого місця для проживання не мають. Тобто, наявною є помилка дарувальника, що передбачено законодавцем в ст.229 ЦК України.

Тому, вчинена позивачем помилка має істотне для неї та її сина значення, адже тягне за собою втрату права власності на належне майно та Конституційне право на житло.

Під час розгляду справи знайшло своє підтвердження і те, що відповідач, з часу досягнення повноліття своєю працею та коштами позивачці не допомагав, житловий будинок і господарські будівлі не доглядав, земельну ділянку не обробляв і взагалі не вступив в користування обдарованим майном.

За змістом ст.722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття, чого в дійсності і досі не було, адже вік, стан здоровя та майновий стан позивачки істотно погіршився і вона та її син, з правом на обовязкову частку в будинковолодіння, не можуть придбати, звести чи винаймати інше житло у випадку бажання обдарованого його відчужити. Тобто, позивачка просить надати їй можливість скористатись правом, передбаченим ст.724 ЦК України, - односторонньої відмови від передачі дарунка у звязку з істотним погіршення майнового стану та загрозою втрати права на житло.

На час розгляду справи, будинковолодіння, яке є предметом договору дарування знаходиться у використанні позивачки, а відповідач не вступив у його оперативне управління чи цільове використання, наявною і незабезпеченою житлом є особа з правом обовязкової частки по спадкуванню спірного будинковолодіння та в ньому постійно проживає.

Відтак, враховуючи наведені обставини та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження усі правові підстави визнання недійсним договору дарування житлового будинку №146 по вул. Зелена в с. Серники Перемишлянського району Львівської області, укладеного 09 листопада 2000р., який вчинено під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення для дарувальника, який його вчинив і матеріальний стан якого істотно погіршився.

А тому, суд, керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 57, 64, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 71, 76, 229, 722 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Договір дарування житлового будинку №146 по вул. Зелена в с. Серники Перемишлянського району Львівської області укладений 09 листопада 2000р. визнати недійсним.

Реєстраційне посвідчення видане Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 10 листопада 2000р. на імя ОСОБА_4 - скасувати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_10