АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія: стягнення суми Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів - Ізмайлової Г.Н., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Харківської обласної філії, ОСОБА_2, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування позову посилалась на те, що автомобіль «Lexus RХ 350», 2006 року випуску придбаний ОСОБА_2 під час шлюбу з нею за рахунок коштів, отриманих за договором кредиту від 16 січня 2007 р., укладеного між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» - нині публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 В цей же день між цими ж сторонами було укладено і договір застави автомобіля, а приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до реєстраційно- екзаменаційного відділення міжрайонного відділу ДАІ УМВС України у Харківській області направлено повідомлення про накладення заборони відчуження автомобіля.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 вересня 2009 року, у порядку поділу спільного майна подружжя, за нею було визнано право власності на вказаний автомобіль.

Після набуття рішенням законної сили ОСОБА_2 зобов'язався зняти автомобіль з реєстрації для подальшої перереєстрації на її ім'я.

1 вересня 2010 року вона уклала з громадянином ОСОБА_5 договір завдатку, згідно якого зобов'язалась до 25 вересня 2010 року укласти з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу автомобіля за ціною 240.000 грн.

Вона отримала від ОСОБА_5 завдаток у сумі 120.000 грн. та письмово повідомила ОСОБА_2 про зняття автомобіля з обліку. ОСОБА_2 на її письмове звернення не відреагував, автомобіль з обліку не зняв.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 березня 2011 року встановлено її обов'язок повернути ОСОБА_5 подвійну суми завдатку у розмірі 240.000 грн. Оскільки вона, до ухвалення рішення, добровільно повернула ОСОБА_5 120.000 грн. її зобов'язано повернути ОСОБА_5 завдаток - 120.000 грн.

З відповідей ОСОБА_2 їй відомо, що він не зняв автомобіль з обліку у зв'язку з тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» не зняв заборону на відчуження автомобіля, не дивлячись на повне погашення кредиту.

Посилаючись на вказані обставини та ст.ст. 1166, 1190 ЦК України просила стягнути з ОСОБА_2 і ПАТ «Укрсоцбанк» на її користь майнову шкоду у сумі 120.000грн. та судові витрати солідарно.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2011 року ОСОБА_1 у позові відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просе заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. При цьому посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи. Апеляційну скаргу обгрунтовує доводами, викладеними у позовній заяві.

Інші особи, які брали участь у справі, заочне рішення не оскаржили. Подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважали її безпідставною.

Перевіряючи законність і обгрутованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона виконала рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 березня 2011 року і сплатила ОСОБА_5 120.000 грн.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Позов пред'явлено з підстав, передбачених ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.1166 ЦК України відшкодуванню підлягає реальна шкода, спричинена з вини особи, яка її завдала.

ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що вона добровільно або примусово виконала рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 березня 2011 року і сплатила ОСОБА_5 120.000 грн.

Таким чином ОСОБА_1 не довела, що реально втратила 120.000 грн.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок довести спричинення реальної шкоди лежав на ОСОБА_1 З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі лише на наявність невиконаного судового рішення про присудження до сплати 120.000 грн. є безпідставним, оскільки не свідчить про наявність реальної шкоди.

До того ж, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність заборони на відчуження автомобіля на момент укладення нею і ОСОБА_5 договору завдатку 1 вересня 2010 року.

За таких обставин, беручи на себе зобов'язання до 25 вересня 2010 року укласти договір купівлі-продажу автомобіля, на який було накладено заборону на відчуження, ОСОБА_1 брала на себе певні ризики.

Заслуговують на увагу і заперечення ПАТ «Укрсоцбанку», про те, що ОСОБА_1, як власник автомобіля, відповідно до п.24 постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830 «Про затвердження порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» сама мала право звернутися з заявою до ПАТ «Укрсоцбанку» з вимогою про надання ним Реєстратору заяви про припинення обтяження автомобіля і виключення його з реєстру, проте цього не зробила.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з

додержанням норм матеріального і процессуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливее рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304,.п.1 ч.1 ст.307, ст.308. ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія. -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: