АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22-ц-1201 /2011 Головуючий1-їінстанції: ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Козир Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ВАТ "Інвестиційно-фінансовий консалтинг" на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2010 року по справі за позовом Закритого акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року ЗАТ Страхова компанія "ВУСО" звернулась з зазначеним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 05.12.2006 року сталася ДТП, під час якої автомобіль ОСОБА_5 ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_6 зіткнувся з автомобілем Фольксваген Пасат під керуванням водія ОСОБА_4, у зв'язку з чим автомобілю ОСОБА_5 ОСОБА_3 були спричинені технічні пошкодження. Власнику вказаного автомобіля 19.02.2007 року ОСОБА_7 було перераховане страхове відшкодування у розмірі 96418,90 грн.

Оскільки з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, позивач просив в порядку регресу стягнути з ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду у розмірі 48209,45 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ДТП сталася з вини обох водіїв.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ВАТ "Інвестиційно-фінансовий консалтинг" просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ВАТ "Інвестиційно-фінансовий консалтинг", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 05.12.2006 року сталася ДТП, під час якої автомобіль

ОСОБА_5 ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_6 зіткнувся з автомобілем Фольксва

ген Пасат під керуванням водія ОСОБА_4, у зв'язку з чим автомобілю ОСОБА_5 ОСОБА_3

були спричинені технічні пошкодження. Відповідно до договору добровільного страхування

наземного транспорту № 20181-20-02 від 13.09.2006 року, укладеного між ЗАТ Страхова компанія

"ВУСО" та власником автомобіля ОСОБА_5 ОСОБА_3 ОСОБА_8, останній платіжним

дорученням №1226 від 19.02.2007 року було перераховано страхове відшкодування у розмірі

96418,90 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке

страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.08.2010 року замінено позивача. Замість ЗАТ Страхова компанія "ВУСО" позов підтримував ВАТ ''Інвестиційно-фінансовий консалтинг"", який отримав право вимоги згідно з договором відступлення прав вимоги від 23.12.2006 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність вини відповідача у ДТП, що сталася.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судова колегія не приймає до уваги посилання представника апелянта на наявність постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.01.2007 року, де зазначено про порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху.

Суду апеляційної інстанції за клопотанням апелянта надана копія висновку спеціаліста-автотехніка № 2137 від 08.06.2007 року.

Відповідно до цього висновку у вказаній дорожиьо-транспортній обстановці дії водія ОСОБА_4, який застосував екстрене гальмування з метою запобігти наїзду на пішохода, відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Матеріали справи містять довідки про те, що ОСОБА_4 1.А. до адміністративної відповідальності не притягувався.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність вини водія ОСОБА_4 в ДТП, що сталася. Доказів його вини позивач суду не надав.

При таких обставинах рішення суду є законним і обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307 ,ст.308, ст.ст.314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ВАТ "Інвестиційно-фінансовий консалтинг" відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий

Судді