Головуючий у І інстанції: Українець В.В.. Доповідач у II інстанції: Рейнарт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого-судді Рейнарт І.М.

суддів Кулікової С.В., Білич І.М.

при секретарі Бондар М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Толкачової С.В. на ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

У серпні 2011р. представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов'язань за кредитним договором.

Ухвалою судді від 22 серпня 2011р. у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою судді, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді скасувати та постановити нову про забезпечення позову, посилаючись на необґрунтованість ухвали судді.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив з того, що заявник не зазначив жодного доказу у підтвердження наміру відповідачів виїхати за межі України з метою уникнення від відповідальності.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок судді відповідає наявним матеріалам справи і не порушує норм процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь- якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна бути належним чином обґрунтована.

У заяві представника позивача про забезпечення позову належним чином не обґрунтовано, як саме незабезпечення позову шляхом тимчасового обмеження відповідачів у виїзді за межі України може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також представником позивача не надано доказів у підтвердження того, що відпові-

дачі мають намір виїхати за межі України з метою уникнути відповідальності за своїми зобов'язаннями.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи, що позивачем не було належним чином обґрунтовано заяву про забезпечення позову саме шляхом тимчасового обмеження відповідачів у виїзді за межі України, не зазначено, як саме таке незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, судова колегія вважає, що суддя першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви, тому підстав для скасування ухвали судді не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Толкачової С.В. відхилити, ухвалу судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2011р. залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді