Справа №2-2559/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

при секретарі Ляшик С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И В :

11.02.2010року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на частину квартири.

Позивачка вказувала на те, що 18.06.2007року помер ОСОБА_7. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 та яку він заповів їй, заповіт від 17.04.2007року. вона у встановлений строк звернулась до нотаріальної контори, однак у звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру не змогла прийняти спадщину. Подавши позов до суду про визнання права власності в порядку спадкування, при розгляді справи зясувалось, що 22 травня 2007року був укладений договір купівлі-продажу в простій письмовій формі ? частини спірної квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_6. потім 27.10.2009року ОСОБА_6 ввівши в оману щодо власника майна, продала квартиру ОСОБА_5. Просила суд визнати недійсним договір купівлі продажу квартири від 27.10.2009року в частині продажу ? частки вказанної квартири

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2010року в задоволенні позову відмовлено (том.1 а.с.65).

25.11.2010року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області вказане рішення залишено без змін (том 1 а.с.131-133).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2001року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2010року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25.11.2010року скасовано, справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні, при новому розгляді справи, позивач уточнила та доповнила позовні вимоги, виключила з відповідачів ММБТІ м. Миколаєва, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2; визнати частково недійсним договір купівлі продажу вказаної квартири від 27.10.2009року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5; витребувати з чужого незаконного володіння ? частину спірної квартири; зобовязати ММБТІ внести відповідні зміни до реєстру прав власників та стягнути з відповідача ОСОБА_6 судові витрати.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, зазначила що на момент продажу квартири ОСОБА_5 квартира належала їй повністю відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 16.07.2009року, тому вважає позов безпідставним.

Представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, зазначила, що вимога про визнання права власності на квартиру є безпідставною, оскільки вона вже була вирішена, про що свідчить рішення Ленінського районного суду Миколаївської області від 17.04.2009року, яке залишено у силі в цій частині рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16.07.2009року та ухвалою Верховного суду України від 23.12.2009року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд переходить до наступного.

18.06.2007року помер ОСОБА_8. За життя 17.04.2007року ОСОБА_8 склав заповіт, за яким заповів усе належне йому на праві власності майно з чого б воно не складалось та де б не знаходилось ОСОБА_1 (том 2 матеріали спадкової справи №516/2007р. а.с.6).

На момент смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло №588 від 04.01.1994року належала квартира АДРЕСА_3. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2006року визначено ідеальні частки в праві власності на вказану квартиру на саме по 1/2частці кожному (том 2 матеріали спадкової справи №516/2007р. а.с.13, 14).

27.10.2009року ОСОБА_6, який належала квартира АДРЕСА_4: ? частка на підставі договору купівлі продажу квартири від 13.06.2007р. зареєстрованого в ММБТІ за №19305 від 26.07.2007р.; ? частка на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївскьої області від 16.07.2009р. уклала договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_5.

13.06.2007року укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу ? частини спірної квартири між ОСОБА_9 та ОСОБА_6.

22.05.2007року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу ? частини квартири №8 б. 42 по вул. Молодогвардійський в м. Миколаєві.

В липні 2007року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 22.05.2007року, на яку був поданий зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання права власності за заповітом ні ? частину квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2009року в задоволенні первісного позову ОСОБА_6 було відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 було відмовлено з підстав відсутності перешкод у отриманні свідоцтва про право власності в порядку спадкування, а саме відсутності відмови нотаріуса у вчиненні такої дії (том 1 а.с.7).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області, вказане рішення було скасовано, ухвалене нове рішення, відповідно до якого був визнаний дійсним договір купівлі продажу ? частини квартири АДРЕСА_5 від 22.05.2007року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, та визнано за останньою право власності на цю нерухомість. В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності відмовлено через відсутність матеріально правових підстав (том 1 а.с.8-9).

Ухвалою Верховного суду України від 23.12.2009року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 16.07.2009року скасовано, залишено у силі рішення Ленінського районного суду ОСОБА_10 від 17.04.2009року.

Таким чином на теперішній час договір купівлі-продажу ? частини квартири 8 б. 42 по вул. Молодогвардійській в м. Миколаєві від 22.05.2007року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є нікчемним.

Виходячи з вищевикладеного вимога позивача щодо визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 27.10.2009року є зайвою.

Стосовно вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Твердження представника відповідача щодо безпідставності вимоги про визнання права власності оскільки за цією вимогою вже є рішення суду є хибним.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилам позовного провадження.

ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні вимоги про визнання права власності на ? частку спірної квартири рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2009року через відсутність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії ті відсутності інших перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

01.02.2010року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_1, у звязку з неподанням необхідних документів.

Таким чином у позивача на даний час є всі правові підстави вимагати визнання права власності на майно через суд.

Заповіт, складений 17.04.2007року ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 на теперішній час є дійсним.

Як слідує з матеріалів справи 22.06.2007року ОСОБА_1 подала до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тобто у встановленому ст.ст.1269, 1270 ЦК України порядку прийняла спадщину (том 2 матеріали спадкової справи №516/2007рік а.с.2).

Згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, то власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача, який придбав його за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати.

В даному разі ? частка квартири вибула з володіння ОСОБА_1 не з її волі.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже вимоги щодо визнання права власності на ? частку спірної квартири та витребування її з чужого володіння обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вимога позивача щодо зобовязання ММБТІ внести зміни до реєстру прав власників задоволенню не підлягає через її безпідставність.

Враховуючі вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер 18.06.2007року.

Витребувати від ОСОБА_11 ? частину квартири АДРЕСА_3 і передати її власнику ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_11, ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір у розмірі 271,00грн, витрати на технічно-інформаційне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн., а всього 391,00грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене впродовж десяти днів з моменту отримання його копії через Ленінський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :