ун. № 2-220/11
пр. № < Номер провадження >
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: О.В. Колесниковій

ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Третя особа: Головне управління юстиції у м. Киві про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на частину квартири, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та садового будинку,суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2011 року ( а.с.188) основний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права на спадкування, про встановлення факту прийняття спадщини - залишено без розгляду.

Згідно зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на частину квартири, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та садового будинку, позивач просила суд позов задовольнити посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем ОСОБА_5, який помер 24.02.2008 року з 30.10.1960 року до 19 квітня 2001 року. Зазначала, що за час шлюбу з ОСОБА_5 у них народилось два сини: ОСОБА_6, який помер 13.09.2001 року та ОСОБА_7, який помер 17.02.2007 року, донькою якого є відповідачка ОСОБА_4. Позивач зазначала, що на час смерті ОСОБА_5 вона проживала разом з ним однією сім»єю, вела спільне господарство,бюджет був спільний, розірвання шлюбу у 2001 році носило фіктивний характер,оскільки за пропозицією ОСОБА_5 необхідно було розлучитися, щоб отримати квартири за місцем його роботи, також зазначала, що факт проживання без реєстрації шлюбу можуть підтвердити свідки.

Позивач зазначала, що за час шлюбу з ОСОБА_5 ними та дітьми було набуто спільно квартиру АДРЕСА_1, шляхом її приватизації по 1/4 частини кожному. А також земельну ділянку площею 0,076 га для ведення садівництва на території Великокарашинської сільради с/т Пролісок на якому побудовано садовий будинок, які були зареєстровані за померлим ОСОБА_5

Представник позивача зазначав, що ОСОБА_8 після смерті свого сина ОСОБА_9, успадкувала належну йому 1/ 2 частку майна у розмірі 1/8 частки квартири АДРЕСА_1, на яке видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. На другу 1/8 частину квартири свідоцтво не видавалось. Після смерті другого сина ОСОБА_7 на належну йому 1/3 частину майна видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 на ім.»я ОСОБА_8 на 1/12 на ім»я ОСОБА_4, на 1/12 частину квартири свідоцтво не видавалось.

Позивач зазначає, що оскільки вона не припиняла сімейні відносини з ОСОБА_5 до дня його смерті, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вважає себе спадкоємицею четвертої черги спадкоємців, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали вимоги позову та просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та її представники позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість, просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази судом встановлено наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.1960 року до 19.04.2001 року, що підтверджено Свідоцтвом про одруження та Свідоцтвом про розірвання шлюбу( ст.44 КПшС Української РСР), ( а.с.4).

Судом встановлено, що у порядку встановленому ст.117 СК України, ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 не зверталися до суду із позовом про поновлення шлюбу після його розірвання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, помер 24.02.2008 року, що підтверджено Свідоцтвом про смерть ( а.с.9).

Судом встановлено, сини позивача та ОСОБА_5: ОСОБА_6, помер 13.09.2001 року, що підтверджено Свідоцтвом про смерть (а.с.5) та ОСОБА_7, помер 17.02.2007 року, що підтверджено Свідоцтвом про смерть ( а.с.6).

У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача ОСОБА_8, ОСОБА_10, яка суду показала що ОСОБА_5 4-5 місяців протягом року знаходився на дачі, а ОСОБА_3 приїздила до нього на вихідні, про розірвання шлюбу їй стало відомо зі слів заявниці, пояснювала що в м. Києві вони спільно харчувалися, чи робили ремонт на дачі їй не відомо, знає що ремонт в квартирі робив старший син, які заощадження мала ОСОБА_3 їй не відомо, та відомо зі слів заявниці, що вони спільно оплачувала навчання онуки у коледжі.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_11М, яка показала суду що вона була головою Садівницького товариства «Пролісок»з 1995- 2001 та з 2004 року не тривалий час, що вона відвідувала ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яки приїздили на вихідні дні на дачу на території Великокарашинської сільради, Макарівського р-ну, Київської області. с/т Пролісок, зазначала, що ОСОБА_3 проводила всі платежі за електроенергію, за земельну ділянку, про розлучення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 їй не було відомо, вона спостерігала, що вони проживали добре не сварились, харчувались разом, радились один з одним.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_12, яка повідомила суд, що знала ОСОБА_5 з 2004 року, вона та ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом ходили на масаж, їй відомо, що після перенесеного ОСОБА_5 інсульту його доглядом займалась ОСОБА_3, вони весь час ходили разом, купували речі, вона приїздила до них на дачу, але їй також було відомо, що за ОСОБА_5 доглядала ще якась невідома жінка.

В судовому засіданні були допитані свідки з боку відповідача у справі ОСОБА_13, яка повідомила суду, що є рідною сестрою колишньої дружини сина позивачки ОСОБА_7, що зі слів сестри їй стало у 2002 році відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розлучилися. Зазначала, що у 2004 році вона на влітку проживала на дачі у ОСОБА_5, разом з онуками у с. Карашин в Київській області та зазначає, що влітку ОСОБА_5 проживав на дачі сам, і в цей час з ним на дачі проживала з ним інша жінка, яка допомогала ОСОБА_5, по господарству, готувала їжу.

Вказані свідками обставииа не підтверджені будь-якими письмовими доказами, окрім їх письмових пояснень як свідків, а також позивач у справі не повідомила суд про підстави звільнення від доказування.

Судом встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було набуто спільно квартиру АДРЕСА_1, шляхом її приватизації по 1/4 частини кожному, у тому числі дітьми. А також земельну ділянку площею 0,076 га для ведення садівництва на території Великокарашинської сільради с/т Пролісок на якому побудовано садовий будинок, які зареєстрована за померлим ОСОБА_5

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5, та після його смерті його колишня дружина ОСОБА_3 не зверталась до суду із позовом про визнання земельної ділянки площею 0,076 га для ведення садівництва на території Великокарашинської сільради с/т Пролісок на якому побудовано садовий будинок, які були зареєстровані за померлим ОСОБА_5 спільним сумісним майном набутим у шлюбі, та як пояснив у судовому засіданні, вказана майно є набутим у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, по 1/2 частини кожному, а тому просить задовольнити позов, також про визнання за ОСОБА_3 права власності на вказану 1/2 частину земельної ділянки та садового будинку, яка належала ОСОБА_5

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усуненні їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено довідкою ( а.с.97,98).

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 та її представник не подали суду будь-якого належного та допустимого доказу, не просили суд забезпечити витребування таких доказів, а також не повідомили про підстави звільнення від доказування у порядку ст.61 ЦПК України. Доводили суду обставини, на які посилалась, як на підставу обґрунтування позовних вимог і заперечень виключно на показах свідків, які є суперечливими, та не можуть бути враховані судом, оскільки не підтверджені належними доказами.

А тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В судовому засіданні представник відповідача просила суд застосувати до вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно строк позовної давності встановлений законом, оскільки за життя ОСОБА_5 , після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 не зверталась до суду із позовом про визнання права власності на спірне майно набуте за час шлюбу з ОСОБА_5 з ( а.с.175-176).

Судом встановлено, що позивачка також не подавала до суду заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання спірного майна спільним сумісним майном набутим за час шлюбу з ОСОБА_5.

На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати у порядку ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.1258-1264 ЦК України, ст.ст. 3,10, 11, 57-60, 88, 208,209, 212-215, 256, 294, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко

< ОСОБА_10 >