Єдиний унікальний номер 2-61/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2011 року

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Войтуна О.Б.,

при секретарі: Костинян І.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника АКІБ «УкрСиббанк»: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Першотравневий відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору кредиту в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором та скасування виконавчого напису нотаріуса, про звернення стягнення на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Першотравневий відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору кредиту в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором та скасування виконавчого напису нотаріуса, про звернення стягнення на квартиру посилаючись на те, що 01 листопада 2006 року, між ним та відповідачем АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, яким передбачалося надання йому позики в сумі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку за 30 календарних зі ставкою 12,3% річних, строк кінцевого повернення кредиту, становить 01 листопада 2016 року. А на виконання зобов'язання за цим договором кредиту, згідно з його Розділом № 2, він уклав договір застави 4-х кімнатної квартири № 14 в м. Чернівці, по вулиці Залозецького в будинку № 76 корпус "В".

Постановою Державного виконавця Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 04.09.2009 року, відкрито виконавче провадження по стягненню з нього 189856,62грн. і 2700,00 грн. - витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом, шляхом звернення стягнення на 4-х кімнатну квартиру № 14 в м. Чернівці, по вулиці Залозецького в будинку № 76 корпус "В", на користь АКІБ «УкрСиббанк». Стягнення проводиться за Виконавчим написом приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу - ОСОБА_4.

Позивач в позові зазначає, що вважає, що виконавчий напис є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки відповідач не має право порушувати договірне зобов'язання і зменшити строк користування ним кредитними грошима. А нотаріус не мав підстав вчиняти виконавчий напис в інтересах Банку. Адже відсотки і інші платежі за договором кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року, Банк отримує і буде отримувати в порядку, що передбачений в цьому договорі.

Зазначає, що в жовтні 2008 року, відповідач (банк) надіслав йому листа № 31-4/219 1206 від 08.10.2008 року, де вказує на наявність між ними договірних кредитних стосунків на базі договору. При цьому, відповідач підтверджує домовленість між ними, яка закріплена в договорі кредиту №0 від 01 листопада 2006 року, що строк повернення кредиту встановлений не пізніше 01 листопада 2016 року. Вважає, що представники відповідача фактично діють в порушення цього договору та звернули стягнення на іпотечне майно через виконавчий напис нотаріуса.

Відповідач в своєму листі посилається на те, що згідно з п. 1.3.1. договору кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року, процентна ставка кредиту між ними встановлена в 12,3% річних. Натомість, Відповідач діючи в порушення договору кредиту 11.07.2008 року збільшує в односторонньому порядку без повідомлення його, відсоткову ставку за користування кредитними коштами з 12,3% річних на 17,3%.

11.09.2008 року відповідач знову в порушення домовленостей між ними, в черговий раз піднімає відсоткову ставку за користування кредитними коштами і на цей раз встановлює її на рівні 19,3%.

Збільшення відповідачем процентної ставки відповідно до п. 9.2 договору в грудні 2008 року на думку позивача є незаконним і суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України, а також умова Кредитного Договору в частині права відповідача в односторонньому порядку розірвати Кредитний договір є недійсною, при цьому посилається на ч.2,3 ст.1056-1, ст. 203, 215, 217 ЦК України, ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі викладеного просить суд скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса ОСОБА_4 з Рівненського міського нотаріального округу від 21.08.2009 року "Про звернення стягнення на 4-х кімнатну квартиру, що знаходиться в м. Чернівці, по вулиці Залозецького № 76 "В" квартира № 14, що належить йому на праві власності". Визнати частково недійсним договір кредиту в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором, зокрема припинення дії банку яка порушує його право, щодо дострокового виконання обов'язку про повернення усієї суми кредиту, відсотків за користування кредитом.

В процесі розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про доповнення та уточнення до позовної заяви, в даній заяві зазначає, що також просить визнати недійсним п.п. 1.3.2 та ч. 1 п. 9.2. договору кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором з 12,3% річних на 19,3% річних. Зобов'язати Акціонерно-комерційний інноваційний банк ВАТ "УкрСиббанк" провести перерахунок нарахованих відсотків по кредитному договору № 0 від 01 листопада 2006 року з 19,3% на 12,3% річних, тобто повернути в попередній стан сторони договору, як зафіксовано і домовлено у цьому договорі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовні заяві просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні запереченню на позов, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки працівники банку діяли в межах правового поля, просив суд в позові відмовити.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_4 з Рівненського міського нотаріального округу від 21.08.2009 року "Про звернення стягнення на 4-х кімнатну квартиру, що знаходиться в м. Чернівці, по вулиці Залозецького № 76 "В" квартира № 14, що належить позивачу на праві власності".

Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року, між позивачем ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, яким передбачалося надання позивачу позики в сумі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12,3% річних, строк кінцевого повернення кредиту, становить 01 листопада 2016 року /а.с.31-36/.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника (позивача) за кредитним договором виступила іпотека, а саме: чотирикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Залозецького, буд. 76 «В», кв. 14, що зафіксовано було в договорі іпотеки № 28329 від 01.11.2006 р. /а.с.27-30/..

Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором.

Згідно п.п. 2.1.2. Договору іпотеки сторони погодили, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.п. 4.2. Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом 5.5. Кредитного договору №0 від 1 листопада 2006 року, передбачено, що у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або терміну сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов цього договору ... , Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11».

Згідно п. 4.9. Кредитного договору Позичальник зобов'язується достроково повернути наданий Банком кредит та сплатити проценти, комісії в повному обсязі у випадку невиконання Позичальником вимог цього договору та за умови реалізації Банком права вимоги на дострокове повернення кредиту та сплати процентів, комісій згідно умов розділу 11 цього договору.

Відповідно до п. 11.1. Кредитного договору: «Відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9., 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту Банку».

Як видно з матеріалів справи відповідно до вимог кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» 08 жовтня 2008 року письмово звернувся до боржника (позивача) з вимогою про дострокове повернення терміном на протязі 30-ти днів з моменту отримання повідомлення всієї суми заборгованості, мотивуючи тим, що боржник порушив взяті на себе зобовязання /а.с.21,22/.

Відповідно до статті 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 ЗУ «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, а саме: «нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року».

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи боржник (позивач) станом на 17 серпня 2009 року, заборгував перед банком 2961,44 доларів США, 20920,21 доларів США по тілу кредиту та 3860грн. 68коп. пені /а.с.9-19/.

Таким чином, виходячи з вищезазначених положень ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про нотаріат» та укладених Кредитного договору і Договору іпотеки, у зв'язку з порушенням Позичальником термінів виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором Банк мав право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, а нотаріус - вчинити виконавчий напис.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним п.п. 1.3.2 та ч. 1 п. 9.2. договору кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором з 12,3% річних на 19,3% річних. Зобов'язати Акціонерно-комерційний інноваційний банк ВАТ "УкрСиббанк" провести перерахунок нарахованих відсотків по кредитному договору № 0 від 01 листопада 2006 року з 19,3% на 12,3% річних, тобто повернути в попередній стан сторони договору, як зафіксовано і домовлено у цьому договорі, то суд вважає, що дані вимоги також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, що відображенні в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010р.р.) зазначено, що суди мають враховувати поведінку сторін після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки у контексті положень цивільного законодавства про укладення та зміну договору, зокрема: якщо боржник сплачує відсотки за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч. 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника), так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції… Суди мають враховувати, що згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Тобто, спочатку відбувається зміна відсоткової ставки, а потім надсилається повідомлення про це. Отже, якщо кредитний договір був укладений до 10 січня 2009 року і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити проценту ставку, то це вже є домовленістю сторін. Якщо банком прийнято таке рішення до 10 січня 2009 року (при підтвердженні цього юридичного факту відповідними доказами), а позичальник отримав повідомлення після цієї дати, то це є лише механізмом виконання цієї домовленості. У цьому разі важливим є визначений договором механізм виконання цієї домовленості: отримання повідомлення та, відповідно, прийняття пропозиції позичальником, чи укладання шляхом підписання додаткової угоди щодо підвищення процентної ставки.

У будь-якому випадку всі зазначені вище обставини (підписання додаткової угоди про зміну процентної ставки, повідомлення про це боржника, поведінка сторін після зміни процентної ставки тощо) мають враховуватись судом у сукупності, але визначальним у вирішенні питання правомірності такої зміни в контексті Закону № 661 є саме дата рішення про зміну ставки банком (а саме до 10.01.2009р.).

Так судом встановлено, що відповідно до п.1.3.1. Кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,3 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного договору.

У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.9.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці».

Відповідно до п. 1.3.2. Кредитного договору: «сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-яких обставин, передбачених п.9.2 договору.»

Пунктом 9.2. Кредитного договору передбачено, що «відповідно до вимог статті 651 Цивільного кодексу України сторони погодили, що протягом дії цього договору Банк відповідно до умов п. 1.3.1. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення уразі настання будь-якої із наступних обставин, а саме: порушення Позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договору, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором); та/або... Сторони погодили, що при настанні будь-якої з обставин, передбачених ч.1 п.9.2. договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку, а саме: Банк не пізніше ніж: за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (далі - Повідомлення Банку) за адресою позичальника, що вказана у розділі 12 нього Договору, або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банк при зміні адреси; такий новий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. У разі незгоди із встановлюваним згідно умов цього договору новим розміром процентної ставки, Позичальник у строк не пізніше ніж; за 7 календарних днів до початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобов'язується надати на зазначену у договорі адресу Банку письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання Банком в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від Позичальника, Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Про збільшення процентної ставки Банк протягом 7 календарних днів з дати її збільшення письмово повідомляє Позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення Банку за адресою Позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси. В такому повідомленні Банком зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки».

Таким чином, при укладенні договору відповідно до чинного законодавства сторони погодили, що Банк має право підвищити розмір відсоткової ставки за користування кредитними грошима в разі порушення умов Кредитного договору та/або Договору іпотеки за яким надано забезпечення виконання зобов'язань.

Як видно з матеріалів справи, станом на 07.06.2008 р. позичальником (позивачем) було допущено порушення кредитної дисципліни, а саме порушено передбачені Кредитним договором строки страхування предмету іпотеки та строки погашення кредиту.

У звязку з чим на підставі положень Кредитного договору, Банк надіслав позичальнику (позивачу) листа №23006 від 07.06.2008 р. з повідомленням про те, що у зв'язку з порушенням строків страхування предмету іпотеки з 7 липня 2008 р. процентну ставку за Кредитним договором підвищено на 3 процента. Також Позичальнику в листі зазначено, що у випадку, якщо на протязі двох місяців від дати підвищення не буде застраховано предмет застави процентна ставка буде автоматично збільшена ще на 2 проценти річних /а.с.124,127/.

Крім того, Банком було надіслано позивачу листа № НОМЕР_1 від 09.06.2008 р. з повідомленням про те, що у зв'язку з допущенням Позичальником допущенням випадків порушення строків погашення кредиту, Банк збільшує процентну ставку за і користування кредитними коштами з 7 липня 2008 року на 2 проценти /а.с.125,129/.

17.07.2008 р. банком відповідно до п.9.2. Кредитного договору було надіслано позичальнику лист № 72665 з повідомленням про збільшення процентної ставки за користування кредитом на 3% з 7.08.2008 р. та лист № НОМЕР_2 з повідомленням про збільшення процентної ставки ще на 2% з 7.08.2008 р. /а.с.133-136/.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки-розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки позичальник ОСОБА_1 в жовтні та в грудні 2008 року повністю сплатив заборгованість по відсоткам за новою ставкою, а тому суд вважає, що пропозицію банку слід вважати прийнятою позивачем і правочин вчиненим, враховуючи ч.ч.2,3 ст.205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, оскільки фактичні дії позивача вказують на прийняття пропозиції.

Суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві про те, що збільшення процентної ставки банком суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України, оскільки на момент підвищення процентної ставки за Кредитним договором статті 1056-1 Цивільного кодексу України не існувало. А відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, вимоги статті 1056-1 Цивільного кодексу України не застосовуються до правовідносин, які виникли на момент підвищення процентної ставки.

Також суд вважає, що твердження позивача про те, що договір кредиту в частині права відовідача в одностороньому порядку розірвати кредитний договір є недійсним, при цьому як на підставу посилається на ст..21 Закон України «Про захист прав споживачів», є помилковими, оскільки застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для задоволенню позовних вимог про визнання недійсним п.п. 1.3.2 та ч. 1 п. 9.2. договору кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором з 12,3% річних на 19,3% річних. Зобов'язати Акціонерно-комерційний інноваційний банк ВАТ "УкрСиббанк" провести перерахунок нарахованих відсотків по кредитному договору № 0 від 01 листопада 2006 року з 19,3% на 12,3% річних, тобто повернути в попередній стан сторони договору, як зафіксовано і домовлено у цьому договорі немає.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Також враховуючи те, що в позові відмовлено, а тому підстав для стягнення з відповідача судових витрат позивача немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3,15,16 ЦК України ст.ст.3-4,57-60,64,130,208-209,212-215,218,223,294-295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Першотравневий відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору кредиту в частині одностороннього підвищення відсоткової ставки за цим договором та скасування виконавчого напису нотаріуса, про звернення стягнення на квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О.Б. Войтун