Справа № 2-188/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 липня 2011 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бондар Я.М.

при секретарі Джемерчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що його покійному батьку ОСОБА_3 Зіновьєвичу, на праві власності, на підставі свідоцтва на право власності на житло №С-30 від 11.01.2005 року, виданого органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради, на підставі розпорядження №С-89 від 04.01.2005р., яке зареєстроване в Криворізькому БТІ в реєстрову книгу під №234П-156, номер запису 156 від 07.02.2005р., належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Батько позивача ОСОБА_3 Зіновьєвич, помер 18.03.2010р. про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським відділом РАГС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 19.03.2010р, актовий запис №484. На момент отримання свідоцтва на право власності на житло №С-30, виданого органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради - від 11.01.2005 року, батько позивача перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, як це вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 23.02.1996р., актовий запис №53.

Після смерті ОСОБА_3, позивач, у встановлений законом строк звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2011р. №1953/02-31 та розяснення, що згідно чинного законодавства п. 241 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким керуються державні нотаріуси при вчиненні нотаріальних дій, йому не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, оскільки співвласником вказаного майна покійного є його дружина ОСОБА_4, яка померла 30.09.2010р., прийнявши спадщину після смерті чоловіка, однак не оформивши її. Крім іншого у листі нотаріуса зазначалося, що свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя видається нотаріусом на підставі заяви другого з подружжя, що залишився живим, а видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті обох з них Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами не передбачена.

ОСОБА_4, як дружина ОСОБА_3 Зіновьєвича, померла 30.09.2010р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1638. Однак позивач стверджує, що підстави вважати набуте його батьком майно спільною сумісною власністю подружжя відсутні, оскільки спадкова квартира отримана спадкодавцем ОСОБА_3 Зіновьєвичем шляхом приватизації, і за законодавством, що діяло на момент отримання власності не вважалося спільною сумісною власністю, тому не може підлягати поділу наразі, оскільки закон зворотньої сили у часі не має.

Відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про її народження, яка, внаслідок укладення шлюбу змінила своє прізвище з Пенськана ОСОБА_2, як це вбачається виходячи з копія її свідоцтва про шлюб. Вона претендує на частку у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, так як вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач до залу суду не зявився, надав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, просив засідання по справі повести у свою відсутність та не заперечував проти винесення рішення.

За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, у звязку з відсутністю заперечень проти позову з його сторони, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав.

Від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори на запит суду надійшла відповідь за вих. №2519/02-14 від 22.07.2011р. про відсутність заповітів, посвідчених від імені ОСОБА_3 Зіновьєвича та від імені ОСОБА_4, а також про звернення до нотаріальної контори позивача ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3 Зіновьєвича та про звернення ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 18.03.2010р. помер спадкодавець ОСОБА_3 Зіновьєвич, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським відділом РАГС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 19.03.2010р, актовий запис №484. За життя йому належала двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1,загальною площею 42,7кв.м., житловою площею 28,6кв.м. Однак на момент отримання свідоцтва на право власності на житло №С-30, виданого органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради - від 11.01.2005 року, батько позивача перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, як це вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 23.02.1996р., актовий запис №53, а тому придбане ним майно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Як свідчать матеріали справи, після смерті ОСОБА_3 Зіновьєвича, у встановлений законом шестимісячний строк до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, звернувся його син, позивач ОСОБА_1, але йому, постановою від 17.06.2011р. №1953/02-31, державний нотаріус Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовив у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно чинного законодавства п. 241 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким керуються державні нотаріуси при вчиненні нотаріальних дій, йому не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки співвласником вказаного майна покійного є його дружина ОСОБА_4, яка померла 30.09.2010р. Крім іншого у постанові нотаріуса зазначалося, що свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя видається нотаріусом на підставі заяви другого з подружжя, що залишився живим, а видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті обох з них Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами не передбачена. Відповідно до ст. 50 Закону України Про нотаріатнотаріусом позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд погоджується із твердженнями позивача про те, що на момент отримання свідоцтва на право власності на житло №С-30, виданого органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради - від 11.01.2005 року та отримання спадкоємцем кватири, його батько перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, від 23.02.1996р., актовий запис №53, однак підстави вважати набуте ним майно спільною сумісною власністю подружжя відсутні, оскільки спірна квартира отримана спадкодавцем ОСОБА_3 Зіновьєвичем шляхом приватизації ще в 2005 році, й згідно законодавства, яке діяло на той час, не підлягало поділу між подружжям.

Згідно наданих суду документів, відповідач по справі ОСОБА_2 є зведеною сестрою, і донькою ОСОБА_4, дружини покійного спадкодавця, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, виданого Дзержинським відділом РАГС м. Кривого Рогу від 24.04.1975р., актовий запис №940, яка, внаслідок укладення шлюбу змінила своє прізвище з Пенськана ОСОБА_2, як це вбачається виходячи з копія свідоцтва про шлюб, виданого Дзержинським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області від 06.10.2007р. Вона є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_4, померлої 30.09.2010р., тому також претендує на частку у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 яка належала батьку позивача ОСОБА_3 Зіновьєвичу. Відсутність у покійних інших спадкоємців першої черги підтверджується матеріалами справи та відповіддю нотаріальної контори на запит суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, зважаючи на вищевикладені обставини справи та визнання позову відповідачем, у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Так, суд знаходить обґрунтованими твердження позивача стосовно того, що він має право на спадкування всієї квартири, яка належала його покійному батьку ОСОБА_3 Зіновьєвичу, а відповідач ОСОБА_2, не має право на спадкування частки у праві спільної сумісної власності за законом, як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_4, оскільки підстава набуття спірної квартири свідоцтво про право власності на житло, оформлене шляхом приватизації майна державного житлового фонду, яке, на момент отримання майна спадкодавцем не підлягало поділу між подружжям, навіть якщо було придбане у шлюбі, а закон, який прийнятий після набуття приватизованого майна (свідоцтво отримане 11.01.2005р., зміни до СК України 2011р.) не може застосовуватися, оскільки він не розповсюджується на правовідносини, які існували раніше за його прийняття.

Згідно ч. 4 ст. 2 ЦПК України, закон, який встановлює нові обовязки, відміняє або звужує права, які належали учасникам цивільного процесу, або зменшує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. На момент відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_3 Зіновьєвича, позивачу належало право на спадкування всієї квартири АДРЕСА_2.

Таким чином, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, слід вважати особистою власністю ОСОБА_3 Зіновьєвича, а право на її спадкування визнається за сином спадкодавця - ОСОБА_1.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не мала заперечень проти позову й позов визнала, а також приймаючи до увагу той факт, що заповіт від імені спадкодавців ні на кого не складався, із заявами про прийняття спадщини після їх смерті ніхто, окрім сторін по справі не звертався, враховуючи відсутність у позивача можливості отримати спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, право власності на квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, ОСОБА_7АДРЕСА_3.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 3, 6, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 28,6кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Зіновьєвича, померлого 18.03.2010р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Я.М. Бондар