Справа № 2-4488/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2011 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого: судді Головко О. В.

при секретарі: Дровосєковой В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом вказуючи на те, що відповідно до договору про право забудови від 17.11.1955року, посвідченого Херсонською державною нотаріальною конторою № 2-13048, та рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23.08.1985року, позивачам належав житловий будинок № 9, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Шота Руставелі.

В квітні 2006року між позивачами та відповідачкою ОСОБА_3, і її чоловіком ОСОБА_5, відбулася домовленість про укладення договору, згідно якого відповідачка повинна надавати позивачам матеріальну допомогу, доглядати їх, утримувати житловий будинок, а позивачі за це повинні передати їй належний їм будинок.

05.05.2006року позивачі підписали договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1836.

Позивачі вказують, що не знали і не розуміли, що договір купівлі-продажу не є договором довічного утримання. Договір їм ніхто не прочитав і не розяснив його зміст та наслідки. Грошові кошти в розмірі 155904грн., зазначені в п. 3 оскаржуваного договору, позивачі не отримували.

Позивачі просять поновити їм строк звернення до суду, та визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку.

В судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги та підтвердила обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору про право забудови від 17.11.1955року, посвідченого Херсонською державною нотаріальною конторою № 2-13048, та рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23.08.1985року, позивачам належав житловий будинок № 9, розташований за адресою: м. Херсон, вул. Шота Руставелі.

Оскільки позивачі люди похилого віку, страждають на ряд захворювань, що підтверджується епікризами прикладеними до позовної заяви, не можуть самі себе обслуговувати, тому в квітні 2006року між ними та відповідачем ОСОБА_3 і її чоловіком ОСОБА_5, відбулася домовленість про укладення договору, згідно якого вона буде надавати їм матеріальну допомогу, доглядати позивачів, утримувати житловий будинок, а вони за це передадуть їй належний їм будинок.

05.05.2006року позивачі підписали договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1836.

Позивачі не знали і не розуміли, що договір купівлі-продажу не є договором довічного утримання. Договір їм ніхто не прочитав і не розяснив його зміст та наслідки.

Грошові кошти в розмірі 155904грн., зазначені в п. 3 оскаржуваного договору, вони не отримували.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Волевиявлення позивачів не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі.

В теперішній час позивачі продовжують проживати у вказаному житловому будинку, що підтверджується прибудинковою книгою, утримують його, іншого житла вони не мають, тому і не мали наміру передати належний їм будинок будь-кому у власність.

Згідно з вимогами ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Строк позовної давності позивачами пропущено з поважної причини, оскільки про порушення свого права їм стало відомо тільки в серпні 2011року, коли відповідач відмовилася доглядати за ними.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 212 ЦПК України, ст. 203,215 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк звернення до суду з цим позовом.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №9 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами розташованого за адресою: м.Херсон, вул.Шота Руставелі, укладений 05.05.2006року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1836.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_6