Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Карпенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку ст. 60 СК України, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визначення частки в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна, розподіл сумісного майна подружжя, виділ в натурі квартири, стягнення грошової компенсації в рахунок вартості 1/3 частини квартири, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року договір купівлі-продажу від 10.11.2007 року квартири № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15.

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2008 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру скасовано за нововиявленими обставинами.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання добросовісним набувачем, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він 10.11.2007 року за договором купівлі-продажу, укладеним в простій письмовій формі між ним та ОСОБА_2, придбав квартиру АДРЕСА_1 за 34795 грн. Уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати його добросовісним набувачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 від 10.11.2007 року, укладеного в простій письмовій формі між ним та ОСОБА_2; визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку ст. 60 СК України. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 12.09.1992 року по 06.11.2007 року. В період шлюбу вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1. Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку ст. 60 СК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2008 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спірної квартири обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною, визнання добросовісним набувачем, визнання права власності на квартиру.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визначення частки в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна, розподіл сумісного майна подружжя, виділ в натурі квартири, стягнення грошової компенсації в рахунок вартості 1/3 частини квартири. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 У період сумісного шлюбу вона за власні кошти придбала квартиру АДРЕСА_1. 10.11.2007 року вона продала зазначену квартиру ОСОБА_1 Від шлюбу з ОСОБА_3 вони мають сина ОСОБА_5, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити її частку в спільному майні подружжя у розмірі 2/3 частин від спільного майна; розділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі квартиру АДРЕСА_1; стягнути з неї грошову компенсацію на користь ОСОБА_3 105815 грн. в рахунок вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов ОСОБА_4 визнав.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнав, свій позов підтримав, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнав.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 не визнав, позов ОСОБА_3 підтримав, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнав.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримала.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов ОСОБА_4 підтримав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, в простій письмовій форміАДРЕСА_3 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15. ОСОБА_2 отримала суму в розмірі 34795 грн. від ОСОБА_1 в рахунок продажу квартири. В зазначеному договорі сторони домовились нотаріально посвідчити договір до 31.12.2007 року. Однак ОСОБА_2, отримавши обговорену суму коштів за продаж квартири, ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу в зазначений сторонами строк.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року договір купівлі-продажу від 10.11.2007 року квартири № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15. Зазначене рішення суду зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 14.07.2008 року.

Згодом ОСОБА_1 дізнався, що в спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ЖКП «Парус» від 17.07.2008 року. В звязку з чим ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2008 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку ст. 60 СК України та за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.09.1992 року по 06.11.2007 року.

В період шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1997 року, зареєстрованого Придніпровською товарною біржею за № 37-НДЦ/37НЦ.

Згідно довідки ЖКП «Парус» від 17.07.2008 року в зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який з серпня 2007 року в ній не проживає, що підтверджується заявою сусідів від 01 вересня 2008 року.

Від сумісного шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З 2001 року ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в лікаря офтальмолога. Відповідно до довідки офтальмологічної клініки від 05.11.2008 року він потребує проходження курсів відновлювальної терапії двічі на рік (вартість одного курсу лікування складає 2400 грн.), а також проходження курсу ортокератологічної терапії (вартість одного курсу лікування складає 3800 грн.). Крім того, син навчався в Ліцеї інформаційних технологій при Дніпропетровському національному університеті (оплата за навчання складала 1500 грн. за півріччя, а також додаткова оплата в розмірі 331,62 грн. за півріччя за спецкурси). Однак розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів недостатній для матеріального забезпечення ОСОБА_5 На теперішній час син продовжує навчання в Дніпропетровському національному університеті на фізико-технічному факультеті на денному відділенні, а ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим збільшити частку ОСОБА_4 у спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно Висновку № 3408-10 судової будівельно-технічної експертизи від 12 квітня 2011 року дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на час складання висновку становить 317443 грн.

Таким чином дійсна вартість 1/3 частини зазначеної квартири становить 105815 грн. (317443 грн. : 3 = 105815 грн.).

Отже, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 105815 грн. в рахунок вартості 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст. ст. 183, 220, 330, 358, 364, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 70-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 212-215 Цивільно-процесуального України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем квартири, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15/21.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 10.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку ст. 60 СК України відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_4 в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна.

Розділити сумісне майно подружжя, та виділити ОСОБА_4 в натурі квартиру АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 105815 грн. (сто пять тисяч вісімсот п'ятнадцять грн.) в рахунок вартості 1/3 частки квартири, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова 15/21.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська