АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-/76272011р. Головуючий 1-ї інстанції Кириченко О.Д.
Категорія: встановлення юридичного ОСОБА_1
факту та визначення додаткового строку
на прийняття спадщини
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Бездетко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 діючій в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 громади м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006року ОСОБА_3, діючи в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 громади м. Харкова про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №190 по вул. Григорівській в м. Харкові після смерті спадкодавців: прабабки - ОСОБА_6, яка вмерла 26 жовтня 1978 року, батька - ОСОБА_7, померлого 22 липня 1992 року та діда - ОСОБА_8, померлого 30 січня 1996 року.

Заявлені вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що з 11.11.1990р. по 22.07.1992р. перебувала в шлюбі з ОСОБА_7. Від шлюбу 04.05.1992року народився син - ОСОБА_4. За життя ОСОБА_8 - батька її чоловіка, їй стало відомо, що ОСОБА_6, 1900р.н., якій на праві власності належав вищевказаний житловий будинок, померла приблизно 26 жовтня 1978 року. За рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006року ОСОБА_6 визнана померлою. У шестимісячний строк після ухвалення судом рішення вона, як представник неповнолітнього спадкоємця ОСОБА_4, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але нотаріус, оглянувши документи, виявила, що у свідоцтві про право власності на житловий будинок прізвище спадкодавця зазначено як - ОСОБА_9, а в свідоцтві про народження сина ОСОБА_7 її прізвище вказано як ОСОБА_6 У звязку з цими розбіжностями у написанні призвіща нотаріус запропонувала звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

При розгляді справи позов уточнено і доповнено вимогами про встановлення факту належності документа ОСОБА_6, 1900р.н. - свідоцтва про право власності на житловий будинок №190 по вул. Григорівській в м. Харкові, яке видано Жовтневим райжилуправлінням 10.09.1963р. на імя ОСОБА_9, а також про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_10 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 громада м. Харкова звернулася до суду з клопотанням про розгляд позову по суті заявлених вимог за відсутністю її представника в судовому засіданні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2006 року позов задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_6, оголошеній померлою рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок №190 по вул. Григорівській в м. Харкові, яке видано 10 вересня 1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова на імя ОСОБА_9. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у три місяця з дна набрання чинності цим судовим рішенням на подання заяви в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, 04 травня 1992р.н, про прийняття спадщини за законом після смерті його прабабки ОСОБА_6, оголошеної померлої за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить це рішення скасувати, залишити позовну заяву без розгляду, вказуючи на його незаконність, на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та на неналежну правову оцінку наданим доказам. Зазначивши, з дитинства і по теперішній час він постійно проживає і зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_11. В свою чергу, батьками його батька були ОСОБА_12 та ОСОБА_6, які приходяться йому дідом та бабкою. ОСОБА_6 померла 25 жовтня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30.10.1978р. відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова №4, актовий запис №9992. Після смерті його рідних він, будучи інвалідом дитинства 2-ї групи, залишився проживати у будинку сам, спадщину прийняв фактично, т.я. проживав у будинку разом зі спадкодавцями на момент їх смерті. Оскільки мав дуже незначний прибуток та обмежений в самостійному пересуванні, він не оформив належним чином документи на спадщину після смерті бабки та батька по теперішній час.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та встановлюючи факт приналежності правоустановчого документу свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок померлої ОСОБА_9 і надаючи позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, в тому числі про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Про те, з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно довідки комунального підприємства „Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 04.05.2006р. за №2316722 (далі - КП „ХМБТІ), житловий будинок по вул. Григорівській №190 в м. Харкові зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1963р., виданого Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова (а.с. 12).

ОСОБА_6, 1990р.н. перебувала у шлюбі з ОСОБА_12. Від цього шлюбу народився син - ОСОБА_8,1928рн. (а.с.9 свідоцтво про народження).

25 жовтня 1978року ОСОБА_9 померла, про що в Книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 30 жовтня 1978 року зроблено запис під №9992 (а.с.45 свідоцтво про смерть).

ОСОБА_8 був одруженим з ОСОБА_11, від шлюбу подружжя мало двох дітей: сина ОСОБА_2,1955р.н., який є інвалідом дитинства 2-ї групи, та сина - ОСОБА_7,1966р.н.

ОСОБА_7 з 11.08.1990р. по 22 липня 1992р., а саме до дня його смерті, перебував у шлюбі з ОСОБА_3, від якого 04.05.1991року у них народився син ОСОБА_4, в інтересах якого заявлено позов (а.с.7,11).

ОСОБА_8 помер - 30 січня 1996 року (а.с.44).

На момент смерті власниці будинку ОСОБА_9, її син ОСОБА_8 та онук ОСОБА_2 проживали в спірному житловому будинку і в установленому законом порядку були зареєстровані за цією адресою, отже, прийняли спадщину фактично. Зокрема, на підтвердження цих обставин ОСОБА_2 надано паспорт на своє імя, в якому мається штамп про реєстрацію його за цією адресою з 1972 року. Окрім того, представником ОСОБА_2 ОСОБА_13 у судовому засіданні апеляційного суду на огляд колегії суддів надана „домова книга, в якій також ОСОБА_2 значиться зареєстрованим з цього часу.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року, яким було задоволено вимоги ОСОБА_3 по її заяві до заінтересованої особи: Харківського міського відділу реєстрації актів громадського стану Харківського обласного про оголошення особи померлою, ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2011 року скасовано із закриттям провадження у справі (а.с.42).

Враховуючи, що в свідоцтві про смерть прізвище власника будинку вказано як - ОСОБА_9, а в свідоцтві про право власності від 10.09.1963р., виданого Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова, її прізвище також вказано як ОСОБА_9, підстав для встановлення факту належності померлої цього правовстановлюючого документу не мається.

Оскільки правовідносини в частині прийняття спадщини виникли до 01 січня 2004року, тобто до введення у дію Цивільного Кодексу України (в редакції 2003р.), тому відсутні підстави для застосування ч.3 ст.1272 цього Кодексу.

У звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п.п.1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги стосовно залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягають, оскільки відсутні для цього підстави передбачені ст.207 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2) ст. 309ч.1п.п.1),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3, діючій в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5 громади м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -