АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 27 (ІУ) Затолочний В.С.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» - Щербачова Андрія Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенка Олександра Івановича, Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», третя особа - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенка О.І., Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», третя особа - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 25.03.2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ТОВ «ЮНІТІС» укладено кредитний договір строком до 24.03.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та позивачем 28.03.2008 року укладено договір застави належного їй на праві приватної власності автомобіля марки «Мерседес Бенц», державний № НОМЕР_1.

03.03.2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 1380 про звернення стягнення на майно - автомобіль, що є предметом застави, для погашення заборгованості за кредитним договором.

18 листопада 2009 року державним виконавцем складено акт опису та арешту зазначеного автомобіля.

Вважаючи вказаний виконавчий напис таким, що вчинено з порушенням п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки між боржником та кредитором наявний спір щодо заборгованості за тілом кредиту, без дотримання строку вчинення виконавчого напису й не врахування того, що кредитний договір нотаріально не посвідчено, позивач просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 1380, вчинений 03.03.2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Сведбанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неврахування того, що банком було подані нотаріусу необхідні документі, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують повідомлення позивача нотаріусом про факт прострочення ТОВ «ЮНІТІС» зобов'язання, забезпеченого заставою, відсутності між позивачем та банком спору щодо розміру заборгованості. Крім того, судом не взято до уваги, що в ході здійснення виконавчих дій позивач не заперечувала проти реалізації заставленого автомобіля.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечує проти доводів апеляційної скарги й просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «Сведбанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ТОВ «ЮНІТІС» укладено кредитний договір № 60-КЛ/08 на отримання грошових коштів в розмірі 950000 грн. у вигляді поновлювальної кредитної лінії строком користування лінією з 25.03.2008 року по 24.03.2009 року включно та зі сплатою за її користування 15% річних.

28.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_4 в забезпечення виконання кредитного зобов'язання укладено договір застави № 48з/60-КЛ, предметом якого є автомобіль марки «Мерседес Бенц», державний № НОМЕР_1, належний на праві приватної власності останній.

У зв'язку з порушенням ТОВ «ЮНІТІС» умов укладеного кредитного договору в частині строку повернення кредитних коштів та несвоєчасної сплати процентів за їх користування утворилася заборгованість, з вимогою про погашення якої банк звернувся до заставодателя ОСОБА_4

03.03.2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. за реєстраційним № 1380 вчинено виконавчий напис, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 28.01.2009 року в загальному розмірі 1016744,83 грн. звернуто стягнення на автомобіль, що є предметом застави.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушені вимоги діючого законодавства.

Проте, колегія суддів не може погодитися таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене по справі рішення вказаним вимогам законності та обґрунтованості не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 6 ст. 19 Закону України «Про заставу» формулює загальне правило, відповідно до якого заставодержатель реалізує своє право на звернення стягнення на заставлене майно шляхом подачі позову до суду або шляхом одержання виконавчого напису нотаріуса.

Підпунктом 13.5 договору застави № 128з-60-КЛ передбачено право застоводержателя - в даному випадку банку - звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання і задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суму кредиту, процентів за користування ним, неустойки та інших платежів і санкції, передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги.

За своїм вибором заставодержатель може звернути стягнення на предмет застави, зокрема шляхом безпосереднього звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (п.п. 15.2) (а.с. 12-14).

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для вчинення нотаріусом за заявою ПАТ «Сведбанк» виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХП зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, визначено умови вчинення виконавчих написів нотаріусом, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 вищенаведеного Закону).

Частиною 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 із змінами та доповненнями (далі - Інструкції) заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення до суду ОСОБА_4 з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є відсутність, на думку позивача, умов для вчинення виконавчого напису, оскільки між боржником та кредитором, зокрема, наявний спір про розмір боргу (а.с. 3-5).

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України на сторони покладається обов'язок з доведення тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак, в порушення вказаних вимог ОСОБА_4, не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу свої вимог.

Так, підставою для вчинення 03 березня 2009 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. виконавчого напису, яким звернуто стягнення заборгованості на автомобіль, стала заява ПАТ «Сведбанк» щодо наявності заборгованості у ТОВ «ЮНІТІС» за кредитним договором станом на 28 січня 2009 року в сумі 1016744,83 грн. у зв'язку з порушенням підприємством основного зобов'язання за кредитним договором (а.с. 46).

Доказів в підтвердження того, що між боржником та кредитором існує спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, всупереч 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивачем ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано.

Посилання ж позивача на те, що кредитний договір є нотаріально не посвідченим, у зв'язку чим не може бути здійснено за ним звернення стягнення на предмет застави безпідставне, оскільки звернення стягнення на предмет застави здійснюється не за кредитним договором, а за договором застави № 148з/60-КЛ, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенко О.І. за реєстровим № 2008. Вказаний договір застави відповідає Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Безпідставним вважає колегія суддів й посилання ОСОБА_4 в позові на порушення нотаріусом вимог п. 283 Інструкції щодо строку її повідомлення про вчинення виконавчого напису, оскільки дотримання строку, передбаченого цим пунктом, стосується лише вимог про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення внаслідок невиконання договору, забезпеченого іпотекою, предметом якого є нерухоме майно. Разом з тим, з метою захисту інтересів та з метою попередження порушення прав ОСОБА_4 11.02.2009 року повідомлено нотаріусом про вчинення виконавчого напису (а.с. 93), на яке позивач відреагувала проханням відкласти цю нотаріальну дію строком на 10 днів, що й було вчинено нотаріусом.

Не погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції про те, що спірні відносини повинні регулюватися тільки Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що суперечить положенням ст. 590 ЦК України, ч.6 ст. 19 Закону України «Про заставу» та умовам укладеного договору застави.

Крім того, судом першої інстанції визнано виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню без врахування того, що виконавчий напис № 1380 від 03.03.2009 року повернуто на адресу стягувача без виконання, а виконавче провадження завершено за постановою державного виконавця від 19.03.2009 року (а.с. 38), тобто судом вирішено справу фактично за відсутності спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.2, п.4 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Сведбанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 128,50 грн., сплачені відповідачем за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, п.4 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенка Олександра Івановича, Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», третя особа - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» 128,50 грн. судових витрат, сплачених за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: