Справа № 2 - 1446 /11 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника органу опіки і піклування ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору найму, виселення, вселення, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору найму, виселення, вселення, відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує на те, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13 квітня 1999 року. В квартирі також зареєстровані його батько ОСОБА_6 та його брат відповідач у справі ОСОБА_4 На теперішній час в квартирі проживає відповідач зі своєю сімєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Посилаючись на те, що відповідачі перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, до якого він неодноразово був вселений на підставі рішень судів, систематично порушують правила соціалістичного співжиття, просив суд розірвати договір найму та виселити відповідачів з їх неповнолітніми дітьми з спірної квартири без надання іншого житла, вселити його до квартири, зобовязавши відповідачів надати йому ключі від вхідних дверей квартири та стягнувши з відповідачів на його користь 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його житлових прав.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вказувала на те, що виселення з квартири дітей порушить житлові права неповнолітніх.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника органу опіки і піклування, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстрований позивач, відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_6, належить до державного житлового фонду і перебуває на балансі ЖКП «Південь», який уклав з ОСОБА_6 договір житлового найму. Позивач ОСОБА_1 в квартирі зареєстрований з 13 квітня 1999 року. В квартирі проживають відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та їх неповнолітні діти.

Як слідує з матеріалів цивільної справи відповідачі постійно створюють позивачу перешкоди в користуванні квартирою. На підставі рішень Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 листопада 2005 року та апеляційного суду Миколаївської області від 5 травня 2009 року позивача двічі вселено до квартири АДРЕСА_2. Проте відповідачі і на теперішній час продовжують перешкоджати позивачу в користуванні квартирою.

За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення його до квартири є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, повязаної з моральними стражданнями у звязку з порушенням його житлових прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України та розяснень, що містяться у пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні такого спору підлягають: наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характер та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, з урахуванням характеру і обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, тривалості вимушеної зміни життєвих звичок позивача, обсягу зусиль витрачених для їх відновлення суд приходить до висновку, що розумним і справедливим розміром компенсації моральної шкоди є грошова сума 500 грн.

А тому на користь позивача з відповідачів слід стягнути по 250 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди порушенням його житлових прав.

Що стосується інших вимог позивача то суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст..88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст.ст. 14, 15, 209, 212-215 ЦПК У країни, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору найму, виселення, вселення, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_3, зобовязавши ОСОБА_4, ОСОБА_5 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 з кожного по 250 грн. моральної шкоди і по 27 грн. судових витрат, а всього по 277 грн. з кожного з відповідачів.

В іншій частині в позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська