Справа № 22-ц-6343/11 Головуючий у І інстанції Линник В. Я.
Категорія 46 23.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.

суддів: Корзаченко І.Ф., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі Дрозд О.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора м. Ірпеня Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2011 року у справі за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної ради до ОСОБА_2, Коцюбинської селищної ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку ,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави, в особі Київської обласної ради, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Коцюбинської селищної ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позов мотивував тим, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 30 жовтня 2008 року № 1041/23-5 ОСОБА_2 надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в смт. Коцюбинське по вул. Ірпінська, 13, а рішенням ради від 17листопада 2008 року № 1574/24-5 їй надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки. В подальшому рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2076/25-5 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність даної земельної ділянки, на підставі якого ОСОБА_2 12 лютого 2009 року було видано державний акт серії ЯЖ № 903294 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., що розташована за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Ірпінська, 13.

В позовній заяві прокурор м. Ірпеня Київської області вказав, що вказані рішення прийнято із порушенням норм земельного законодавства, оскільки ОСОБА_2 із заявою до Коцюбинської селищної ради не зверталася, ніякого уявлення про виділення земельної ділянки не має. В зв'язку із цими обставинами прокурором на вказані рішення 24 квітня 2009 року було внесено протест, а рішенням Коцюбинської селищної ради від 19 травня 2009 року № 63 протест було задоволено та зазначені вище рішення були скасовані.

Позивач зазначив, що оскільки рішення про затвердження проекту землеустрою, на підставі якого було видано державний акт, скасовано, в судовому

порядку підлягає визнанню недійсним і державний акт про право власності на земельну ділянку.

На підставі викладених обставин просив визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га серії ЯЖ № 903294, виданий на ім'я ОСОБА_2

Суд першої інстанції закрив провадження в частині позову в інтересах Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Київській області.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про повне задоволення його вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 30 жовтня 2008 року № 1041/23-5 ОСОБА_2 надано земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в смт. Коцюбинське по вул. Ірпінська, 13.

Рішенням Коцюбинської селищної ради від 17 листопада 2008 року № 1574/24-5 затверджено матеріали вибору земельної ділянки ОСОБА_2 та надано їй дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га в смт. Коцюбинське вул. Ірпінська, 13 відповідно до вимог, викладених у висновках щодо вибору земельної ділянки.

В подальшому рішенням Коцюбинської селищної ради від 25 грудня 2008 року № 2076/25-5 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, передано їй безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Коцюбинське по вул. Ірпінська, 13.

На підставі даного рішення відповідачу ОСОБА_2 12 лютого 2009 р. було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га., що розташована за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське. вул. Ірпінська, 13.

Крім того, суд встановив, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 19 травня 2009 року № 63 задоволено протест прокурора міста Ірпеня від 24 квітня 2009 року № 38-3130 та скасовано рішення Коцюбинської селищної ради від ЗО жовтня 2008 року №1041/23-5, від 17 листопада 2008 року № 1574/24-5, від 25 грудня 2008 року № 2076/25-5 стосовно передачі у власність відповідача ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське. вул. Ірпінська, 13.

Позов прокурора мотивований тим, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 із заявою до Коцюбинської селищної ради не зверталася, ніякого уявлення про виділення земельної ділянки не має.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що прокурором не доведено обставина, на яку

він посилається в обґрунтування позову, а саме неподання ОСОБА_2 заяви до Коцюбинської селищної ради Київської області для надання їй земельної ділянки.

На спростування доводів прокурора в матеріалах справи міститься копія такої заяви ОСОБА_2 від 27 жовтня 2008 року (а.с. 103) і її подання представником відповідача на підставі довіреності від 08 жовтня 2008 року (а.с. 102).

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. З ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.б ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням ділянки. У заяві зазначаються бажані розмірі та мета її використання.

Відповідно до ч.7 ст. 118 ЗК України відповідна рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ч.ІО ст. 118 ЗК України відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу ділянки у власність.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню через недоведеність прокурором обставин на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про те, що скасування селищною радою свого рішення про передачу ділянки у власність відповідачу є підставою для визнання недійсним державного акта.

Суд обґрунтовано прийняв до уваги рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до якого органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з п. 4 зазначеного рішення органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

В п.5 абз. 6 рішення Конституційний Суд України зазначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.