Справа № 22-ц-1101/11 Головуючий у І інстанції Іванюта Т.Є.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 18.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К. П.,

суддів: Верланова С. М., Таргоній Д. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 24 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про проведення перерахунку допл за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, -

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з адміністративним позовом до УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області про зобов'язання провести перерахунок доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з 01.07.2007 року .

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 24 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області провести перерахунок та виплату доплати до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захиС громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні мінімаїїьної заробітної плати щомісячно за період з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05. 2008 року по 24.04.2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої .танції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, шо апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований в УПФУ в Кагарлицькому районі як непрацюючий пенсіонер. Відповідно до паспорта позивача останній зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, територію якого згідно з Постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на

територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 39 вищезазначеного Закону, відповідно до якої громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіоекологічного контролю провадиться оплата одна мінімальна заробітна плата.

-**4.

ПдДом першої інстанції було встановлено, що відповідачем виплачувалась доплата до пенсії відповідно до вимог постанови КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"_в розмірі 5,20 грн.

ОСОБА_2, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував доплату значно нищу, ніж це передбачено ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

М елегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з огляду на наступне.

В^ уОвідно до п. ЗО ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та п. 28 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" дію положень ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007-2008 роки було призупинено в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Згідно з рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп та від 22.05. 2008 року за № 10 - рп вище вказані положення визнано неконституційними.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крутого, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N ^ Яро застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює

ці правовідносини.

*

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю в розмірі передбаченому Законами України про державний ^-бюджет на 2007 та 2008 роки.

іУІишак Г. О має право на доплату до пенсії за проживання на території посиленого радіоактивного забруднення в розмірі заробітної плати, передбаченої ст. 76 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", починаючи з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року (враховуючи дату винесення рішення № 6- рп Конституційним Судом України та дату звернення до суду - 01.10.2008 рік), а з 22.05.2008 року по 24.04.2009 року - в розмірі заробітної плати, передбаченої ст. 59 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік».

З урахуванням наведеного вище, колегія судців дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

1таких підстав апеляційна скарга УГ1ФУ в Кагарлицькому районі Київської області підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області залишити без задовоення, постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 24 квітня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.