Справа № 22Ц-3365/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 32 Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2011 м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.

Суддів : Мартьянової Л.І., Жданкіна В.В.

При секретарі : Топольській В.О.

За участю : відповідача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних ушкодженням здоровя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2011 року, встановила :

У листопаді 2010 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 02.03.2009 р. в районі автозаправної станції на автошляху Вінниця-Могилів Подільський біля м. Жмеринка відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, в зоні пішохідного переходу здійснив наїзд на нього та заподіяв тяжких тілесних ушкоджень, що потягло тривале лікування та витрати на лікарські засоби та медикаменти у розмірі 13 631,48 грн. Крім того, позивач просив стягнути 50 000,00 грн. заподіяної моральної шкоди, яка полягає у тому, що після дорожньо-транспортної пригоди він став інвалідом, змінився його звичайний ритм та спосіб життя.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від

04.10.2011 р. позов задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 6 065,50 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. моральної шкоди, а також 68,50 грн. судових витрат по сплаті державного мита, 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 2 500,00 грн. на правову допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку доказів, порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в апеляційну інстанцію, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга відповідача належить задоволенню частково з таких підстав.

Суд установив, що 02.02.2009 р. біля 19 години на автошляху Вінниця-Могилів-Подільський неподалік перехрестя Жмеринка-Коростівці біля автобусної зупинки навпроти автозаправки «WOG» сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, збив позивача ОСОБА_4, який переходив дорогу поза межами наявного пішохідного переходу.

Зменшуючи розмір відшкодування матеріальної шкоди на 50 %, суд першої інстанції виходив з того, що винними у настанні дорожньо-транспортної пригоди є як водій ОСОБА_2, який порушив вимоги п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, так і потерпілий ОСОБА_4, що порушив вимоги п.п. 4.4, 4.7, 4.10, 4.11 Правил дорожнього руху і груба необережність якого сприяла заподіянню йому шкоди. Порушення і невиконання водієм ОСОБА_2 зазначених вимог Правил дорожнього руху знаходяться у причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням шкоди петерпілому.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, належної оцінки доказів та правильно установлених правовідносин сторін.

Згідно правил ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Так, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яку він заперечує з посиланням на перешкоду у видимості дороги іншим транспортним засобом, достатньо стверджується висновком комісійної транспортно - трасологічної автотехнічної експертизи від 20.08.2011 р. №165а, яким установлено, що водій автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху (а.с. 99-105).

Покликання апелянта у доведеність невинуватості на висновок автотехнічного дослідження від 11.02.2009 р. №30а, проведеного за поданням дізнавача ГД Жмеринського РВ УМВС у Вінницькій області (знаходиться у відмовлених матеріалах по факту дорожньо-транспортної пригоди), не є прийнятними, оскільки цей висновок спеціаліста не має доказової переваги перед вищезазначеною судовою технічною експертизою.

Крім того, слід мати на увазі, що відповідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України загальна підстава звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду - відсутність вини завдавача шкоди не застосовується, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки. Отже відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини.

В частині стягнення 2000,00 грн. моральної шкоди апеляційний суд вважає рішення таким, що не відповідає закону.

З матеріалів справи, зокрема постанови від 14.12.2009 р. про відмову у порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди стосовно водія ОСОБА_2 та акту №325 судово-медичного дослідження медичної картки стаціонарного хворого - ОСОБА_4 в частині описання обставин випадку згідно із направленням інспектора дізнання відділення ДАІ, убачається, що пішохід ОСОБА_4 перебігав проїзну частину дороги, перебуваючи в стані спяніння.

Відтак, знаходження позивача у стані спяніння виключає можливість відшкодування позивачеві моральної шкоди і у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити.

Доводи апелянта стосовно неправильного обрахування судом розміру стягнення матеріальної шкоди є справедливими, так як від половинної суми відшкодування витрат на лікування 6 065,50 грн. слід було відняти 1 500,00 грн. раніше сплачених відповідачем позивачеві у позасудовому порядку, і в кінцевому результаті розмір відшкодування буде становити 5 315,74 грн.

Таким чином, у частині вищенаведених порушень закону у розгляді справи,

апеляційний суд скасовує рішення та змінює його новим рішенням.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити

частково.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2011 року змінити, замінивши в його резолютивній частині: слова і цифри «матеріальної шкоди - 6 965,50 (шість тисяч шістдесят пять) гривен 50 копійок» на слова і цифри «матеріальної шкоди - 5 315,74 грн. (пять тисяч триста п'ятнадцять гривен і сімдесят чотири копійок), слова і цифри «державного мита 68,50 гривен» замінити на «державного мита 53,16 гривен».

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 000,00 грн. моральної шкоди рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :підписВ.О.Чуприна

Судді :підписЛ.І.Мартьянова

підписВ.В.Жданкін