Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-229/2011.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2011 р. м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Демінської О.І., при секретарі Верлановій В.І., за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом Миколаївського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності, в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (МОВ ФССТВП) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3814 грн. 08 коп., які складаються із суми допомоги по тимчасовій непрацездатності сплаченої потерпілому ОСОБА_2 у звязку із знаходженням на лікарняному в період з 06.05.2006 року по 30.12.2006 року.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив про їх задоволення у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні, не заперечуючи факту отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_2 при обставинах, викладених у позові, вимоги позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Зясувавши думки сторін з приводу заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2010 року, ОСОБА_1, яка є відповідачем по справі, звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у звязку із закінченням строку давності. Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України припинено у звязку із закінченням строку давності.

Під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, Заводським районним судом м. Миколаєва встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні 05.05.2006 року злочину та її дії кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що потягнуло спричинення потерпілому ушкодження середнього ступеню тяжкості. Так, встановлено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ -21104, д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Дунаєва в м. Миколаєві в напрямку з вул.. Пушкінської до вул.. Рюміна. Під час наближення до пішохода, який рухався з правого боку проїзної частини, грубо порушила вимоги п.п. 2.3 «Б», 12.1, 12.3, 13.1, 13.3. ПДР, проявивши неуважність до дорожньої обстановки, не обравши безпечної швидкості, не обрала безпечний боковий інтервал, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2, в результаті чого йому було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Потерпілим по вказаній кримінальній справі є ОСОБА_2

В результаті зазначеного дорожньо-транспортного випадку і як наслідок отримання тілесних ушкоджень працівнику агрофірми «Зелене господарство» ОСОБА_2 став тимчасово непрацездатним та в період з 06.05.2006 року по 30.12.2006 року перебував на лікарняному, про що свідчать копії лікарняних листів, які було надано до його місця роботи. Після чого за рахунок коштів МОВ ФССТВП виплатило працівнику агрофірми «Зелене господарство» ОСОБА_2 допомогу по тимчасовій втраті працездатності за лікарняними листами у загальному розмірі 3814 грн. 08 коп, що пдтверджується довідкою, виданою головним бухгалтером ДКОА «Зелене господарство».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

На підставі викладеного і у відповідності до ст.6 Закону України Закону від 18 січня 2001 року № 2240-111 «Про загальнообовязкове державне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з наступними змінами та доповненнями, (далі Закон) суд доходить висновку, що на вказані правовідносини поширюється дія вищевказаного Закону.

Відповідно преамбулі вказаного Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги, що надаються за цим Законом, є окремим видом загальнообовязкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

На підставі ст. 9 Закону Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені ст. 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

У зазначеному Законі не передбачено право Фонду, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотної вимоги до винної особи. Таке право, як зазначено у ст. 993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Тому, у зв`язку з настанням страхового випадку у позивача МОВ ФССТВП згідно зі ст. ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" виник обов`язок по здійсненню страхових виплат потерпілому за рахунок власних коштів, джерелами формування яких відповідно до ст. 19 зазначеного Закону є і страхові внески роботодавця, обов`язок по сплаті котрих покладена на останнього згідно п.2 ч.2 ст.27 цього ж Закону. В той же час, надходження коштів від регресних стягнень Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" у якості джерела формування коштів Фонду не передбачено.

Не регулює дані правовідносини і частина 1 ст. 1191 ЦК України, на яку в обґрунтування позову посилається позивач. Таким чином, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню, оскільки у Фонду не має правових підстав для пред`явлення регресних вимог до відповідача. Тобто відділення Фонду не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, та не набуває права зворотної вимоги до винної особи згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

У відповідність до ст. ст. 81, 88 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215, 228 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності, в порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя