АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

12 квітня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Міхно І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2011 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, 3-і особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП «Жилкомсервіс» про приведення обєкту самочинної реконструкції у первісний стан та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

9 червня 2009 р. Харківська міська рада звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1, після уточнень позову просили про зобовязання ОСОБА_1 відновити несучу стіну будинку №14 по вул. К. Маркса в м. Харкові шляхом демонтування конструкцій додаткового входу до АДРЕСА_1 та закладення дверного пройому, а також зобовязання її звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0035 га біля цієї ж квартири, шляхом знесення навісу з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан і повернення її Харківській міській раді. / а. с. 73-74/.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідачка та її представник проти позову заперечували.

3-я особа ОСОБА_2 та представник КП «Жилкомсервіс» проти позову не заперечували, справу розглянуто за відсутності 3 х осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2011 року позов задоволено.

Суд зобовязав ОСОБА_1 відновити несучу стіну будинку №14 по вулиці Карла Маркса в місті Харкові шляхом демонтування конструкцій додаткового входу до квартири АДРЕСА_2 та закладання дверного пройому. Зобовязав ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0035 га біля квартири АДРЕСА_3 шляхом знесення навісу з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан та повернути її Харківській міській раді.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради кошти за сплачені судовий збір в сумі 8 гр. 50 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 37 гр. 50 коп., а всього 46 гр..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, - безпідставні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що відповідачка ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну ділянку по вулиці К. Маркса 14 в м. Харкові для обслуговування навісу та конструкцій додаткового входу до квартири АДРЕСА_3

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленого законом, будівництва об'єктів містобудування, перебудову чи знесення будинків та споруд.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до ст. 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснювалося приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначався Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

До 1 січня 2009 року був чинним Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, яким визначалися основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва; з 1 січня 2009 року механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів установлено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №923.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку набула право власності чи право користування спірною земельною ділянкою по вулиці К. Маркса 14 в м. Харкові, належним чином затвердженого проекту на будівництво навісу, додаткового входу, дозволів на проведення будівництва та початок виконання будівельних робіт, акту приймальної комісії щодо прийняття обєктів самочинної забудови в експлуатацію, а також даних про те, що зазначені питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не надано доказів, про прийняття спірної забудови в експлуатацію.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді