Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-525/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Степаненко О.М.

при секретарі Антоновій К.А., Кожем'яка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

постановив:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в відповідачка ОСОБА_2 протягом 2009 - 2010 року неодноразово позичала у неї кошти, зокрема нею було передано відповідачці 24500 доларів США, 8500 євро та 250000 грн.

Так, 24500 доларів США - це кошти отримані від продажу належної їй двохкімнатної квартири по вул. Ільїна 26.05.2009 року; 8500 євро ОСОБА_2 отримана від неї готівковими коштами на розвиток належного їй бізнесу; 2500000 грн. - були позичені нею ОСОБА_2 після продажу активів по будинку на Митниці.

За перерахунком на долари США ОСОБА_2 отримала від неї в борг 67696,47 доларів

США.

У зв'язку з тим, що вона довіряла відповідачці і не брала у неї розписок за отримані від неї в борг кошти, 12.09.2010 року вони разом з нею підрахували загальну суму боргу.

Внаслідок цього підрахунку, ОСОБА_2 надала їй дві розписки: одну на суму 32000 доларів, які зобов'язувалася повернути протягом двох тижнів до 30.09.2010 року; другу розписку на суму 33000 доларів, які ОСОБА_2 зобов'язувалася повернути до 31.12.2010 року.

Своїми розписками ОСОБА_3 підтвердила, що отримала від неї у борг 65000 доларів

США.

За власними підрахунками з урахуванням перерахунком боргу на долари США, ОСОБА_2 отримала від неї в борг 67696,47 доларів США.

Відповідно до Цивільного кодексу України договір позики є окремим видом договірних зобов'язань (розділ 111, підрозділ 1, глава 71 ЦК України). До цього договору застосовуються всі загальні положення про зобов'язання, в тому числі ст. 526 ЦК України, ст. 545 ЦК України.

Крім того, позивач вважає, що у відповідності до ст. 1048 ЦК України укладені між ними договори позики на 32000 доларів та 33000 доларів дають їй право на отримання процентів на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, боржник має сплатити їй проценти за користування грошима з 12.09.2010 року (день надання розписок) по день розрахунку в розмірі 19259,72 грн.

Також, у відповідності до положень ст. ст. 1049, 1050, 625 ЦК України з відповідача підлягає до стягнення 3% річних по двох договорах на загальну суму 563 долари США або 4480,46 грн.

Також, позивач вважає, що має право на стягнення на її користь збитки, які становлять суму завдатку, яку вона сплатила рієлтеру за послуги по підбору варіантів квартири, яку вона бажала купити для себе, зокрема, вона втратила завдаток, внесений для придбання квартири в сумі 1000 доларів США або 7958,20 грн. за існуючим курсом долара.

Частиною 2 ст. 612 ЦК України встановлена відповідальність боржника, який прострочив виконання та відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Стаття 22 ЦК України під збитками встановлює втрати, які особа зазнала через порушення права, доходи, які б вона могла одержати за звичайних обставин, а також витрати, які особа має нести для відновлення порушеного права.

ОСОБА_2Ю, порушила її право власності в частині права на володіння, користування та розпорядження належними їй коштами, не виконала взяті на себе зобов'язання за договором позики.

Через неправомірні дії відповідачки вона залишилася з немовлям на руках без житла, без засобів для існування, що призвело до душевних страждань. Причинний зв'язок між діями відповідачки та негативними для неї наслідками очевидний, а тому просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу еквівалентну 67696,47 доларів США за курсом долара, існуючим на день розгляду справи, - 538742,04грн., за договором позики в сумі 19259,72 грн., 3% річних за прострочку : грошового зобов'язання за договором позики в сумі 4480,46 грн.; збитки в сумі 7958; всього за договором позики 570440,42 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., а та витрати: сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суі 40,96 грн. - суму витрат на поштове повідомлення про час і місце розгляду справи, копіювання документів в сумі 23,80 грн., витрати на правову допомогу в сумі 6105,2грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю- Павленко Л.O. позов підтримали, просили його задоволити, заявили, що в позо викладені всі обставини по справі, а в матеріалах судової справи знаходяться всі письмові докази.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, а саме борг по розписці від 12.09.2010. року на суму 33000 доларів США та пояснила, що у 2008 році вона отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 6500 євро без письмової розписки. За взаємною усною домовленістю коштами вона могла користуватись без відсотків до моменту коли ОСОБА_1 матиме повну; суму на придбання квартири. В 2010 році вони домовились, що отримані у 2008 році 6500 євро вони зафіксують у доларах США по курсу, і визначили суму боргу в розмірі 8500 доларів США~ Також вона отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 24500 доларів США в 2009 році для вкладення у власний бізнес за усною домовленістю без розписки. Загальна сума її боргу перед ' ОСОБА_1 складає 33000 долари США. 12.09.2010 року у неї вдома за адресою м. Черкаси. АДРЕСА_1 вона написала розписку на 32000 доларів США і термін повернення до 30.09.2010р., але ОСОБА_1С попросила щоб вона переписала розписку на 33000 доларів США з урахуванням суми завдатку - 1000 доларів США, яку вона віддала представникам агентства, на що вона погодилася та написала іншу розписку і вказала нову дату повернення боргу 31.12.2010 року. Вважає, що зобов'язання у неї перед позивачем існує одне - повернення 33000 доларів CША. Решту позовних вимог щодо стягнення відсотків, 3% шкоди, а також моральної шкоди в сумі 10000 грн. - не визнає, просить відмовити. Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавці позику у строк, що встановлений договором.

Суд не може залишити поза увагою положення ст. 1051 ЦК України, згідно яких позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості ; встановлено договором.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не був оспорений договір позики від 12.09.2010 року на 32000 доларів США, він не є скасованим і залишається діючим, а тому суд вважає: між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено два окремих д'оговора. позики, відповідно до яких позивач передав грошові кошти відповідачу в сумі відповідно 32000доларвів США із зобов'язанням повернення боргу до 30.09.2010 року та 33000 доларів. строком повернення до 31.12.2010 року, що оформлено двома окремими розписками 12.09.2010 року.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, в родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті..

А тому приймаючи до уваги, що грошові кошти визначені у доларах США, суд вважає правильним стягнути із відповідача саме у такій валюті.

Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення сум визначених у розписках. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг на загальну суму 65000 доларів США.

Вимога позивача про стягнення суми боргу за власними підрахунками на загальну суму 67696,47 доларів США не заслуговує на увагу як недоведену.

Що стосується заявлених позовних вимог по договорах позики від 12.09.2010 року в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такі вимоги позивачки є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 5 розд. VIII «Прикінцевих положень» Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом.

Відповідно до п. 6 ст. 4 закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою.

Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1 закону).

Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом.

В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Позивачка не є фінансовою установою, а також фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, що має право надавати фінансові послуги, тому в задоволенні позовних вимог по договору позики в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків від суми позики, - слід відмовити.

Крім того, згідно приписів ст. ст. 1, 5, 13 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст. 6 «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» затверджених Постановою НБУ № 200 від 30.05.2007 року, - здійснення валютних операцій підпадають під режим ліцензування згідно з вищевикладеним законодавством.

Статтею 99 Конституції України, статтями 192, 524, 533 ЦК України, встановлюють грошову одиницю України - гривню, що в свою чергу визначає її (гривню) законним платіжним засобом на всій території України, а тому приймаючи до уваги, що позика надана у іноземній валюті, при тій умові, що позивач не наділена правом здійснення валютних операцій, - суд вважає, що позивач не може претендувати на відшкодування 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за договором позики, а тому у такій вимозі слід відмовити.

Вимога про стягнення збитків, які позивач зазнала (як на її думку) через порушення її права в сумі 7958,20 грн. також не підлягає до задоволення, як така, що не ґрунтується належними та допустимими доказами, тобто за недоведеністю її самим позивачем.

В частині відшкодування моральної шкоди вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрата немайнового характеру, яких позивач зазнав в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння такої шкоди та її розміру, підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у суду немає.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому керуючись вказаною статтею, суд вважає, що витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700 грн.

Вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 6105,2 грн. не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належить і витрати на правову допомогу.

Однак, відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, і допуск ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Так, відповідно довіреності від 23.02.2011 року, яка знаходиться в матеріалах с позивач уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в даній судовій справі, а саме в такому статусі згідно з протоколами та журналом судових засідань остання брала у справі, а тому кошти за надану допомогу отримала як представник. Рішення про допуск ОСОБА_4 як особи, яка надає правову допомогу, судом не ухвалялось.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 40,96 грн. як суму витрат поштове повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, а також витрат копіювання документів в сумі 23,80 грн., як такі, що не передбачені положеннями ст. 79 України, тобто не відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.

Керуючись ст. ст. 192, 524, 526, 530, 533,1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, З України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Законом України банки та банківську діяльність», Положенням «Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання валюти на території України як з затвердженого Постановою НБУ від 14.10.2004р. №483, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» затверджених Постановою НБУ № 200 від 30.05.2007 Конституцією України, ст.ст. З, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 209, 212, 213, 215,223 України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позики від 12.09.2010 року борг на загальну суму 65000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1700 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2011 року.