Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-219/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді -СеребряковоїТ.В.,

при секретарі судового засідання Кулагіної A.B., за участю: позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу та відшкодування моральної (немайновоі) шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В позовній заяві зазначено, що між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку №5 (пять), який знаходиться по вулиці Будівельна в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області і належав останньому на праві власності. На підтвердження свого наміру купити у відповідача обумовлений будинок, 24 вересня 2010 р. позивачі передали відповідачу гроші в національній валюті в сумі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп. та в іноземній валюті в розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США. Однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна не був укладений з вини відповідача, оскільки останній не підгодовував необхідні документи для продажу будинку. На вимогу позивачів, відповідачем ОСОБА_3 було повернуто 7 000 (сім тисяч) доларів США, але гроші в розмірі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп. останній у добровільному порядку відмовляється повертати.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що домовленість про купівлю-продаж вказаного будинку фактично між сторонами розірвана, оскільки відповідач своєчасно не підготовив документи для оформлення угоди, позивачі просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж в розмірі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп., а також судові витрати по справі, до складу яких увійшли судовий збір в розмірі 64 (шістдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Також, позивачі вказували в позові на те, що в наслідок таких дій відповідача їм була спричинена моральна (немайнова) шкода, компенсацію якої останні оцінили в розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. та просили стягнути її з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що вони передали відповідачу ОСОБА_3 гроші в розмірі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп. саме у якості авансу за придбання в майбутньому належного відповідачу будинку.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що дійсно в вересні 2010 р. позивачі домовились з відповідачем про купівлю - продаж житлового будинку, який належав останньому на праві власності, але вищевказана угода не була укладена саме з вини позивачів. При цьому, отриманий від позивачів авансовий платіж в розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США був повернутий, про що останніми була складена розписка від 18 листопада 2010 р. Будь - яких інших грошей в рахунок майбутнього договору, відповідач від позивачів не отримував. Посилаючись на додану до матеріалів справи розписку, просили в позові відмовити.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З пояснень сторін в судовому засіданні судом встановлено, що в вересні 2010 р. позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 досягли усної домовленості про укладення в майбутньому договору купівлі - продажу житлового будинку №5 (пять), що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Вознесенське, вулиця Будівельна та належав відповідачу на праві власності. В рахунок майбутніх платежів позивачі передали відповідачу 7 000 (сім тисяч) доларів США, але в подальшому угода між сторонами не була укладена (вказана обставина сторонами не оспорювалася та підтверджується доданою до справи розпискою від 18 листопада 2010 p.).

Разом з тим, щодо вимог позивачів про стягнення з відповідача авансового платежу в розмірі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп., суд виходить з наступного.

За правилами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Ст.60 ЦПК України однозначно визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

За правилами ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, ст.570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, в разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому надавалися.

При цьому, факт передачі гро_е."' або визначеної кількості речей може бути підтверджено борговим документом, зокрема розпискою.

Разом з тим, позивачами ОСОБА_2 ".3. і ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу, які б свідчили про передачу відповідачу ОСОБА_3 авансового платежу в розмірі 6 430 (шість тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп., не підтвердилася дана обставина і дослідженим у судовому засіданні матеріалом за №2373 про відмову в порушенні крим чал=чої справи за заявою ОСОБА_1

На підставі вищевикпаденого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_1 ".В до ОСОБА_3 про стягнення авансового платежу є необґрунтованими тому задоволенню не підлягають, а відповідно не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності зі ст.88 ЦПК Укра ни судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи сплачено при подачі позову.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213,214,215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу та відшкодування моральної (немайнової') шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Серебрякова