АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія відшкодування шкоди Доповідач Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Цвірюка В.О., Крилової Т.Г.,

при секретарі Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 р.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що 19 листопада 2009 р. з вини відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вона отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиття м'яких тканин голови, забиття лівого ліктьового суглобу. Зазначала, що неодноразово проходила лікування через наслідки черепно-мозкової травми у зв*язку з чим витрачала значні кошти. Вказувала, що внаслідок погіршення стану здоров'я потребує санаторно-курортного лікування. Наполягала, що в результаті наїзду на неї автомобіля під керуванням відповідача вона відчула фізичний біль та страждання у зв'язку з пошкодженням її здоров'я, до теперішнього часу відчуває головний біль, що погіршило її здібності до навчання. Вона вимушено пропускає заняття в університеті, що призводить до погіршення якості її навчання. Після уточнення позовних вимог остаточно просила стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди - 6 849,32 грн., на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., вартість санаторно-курортного лікування 6 195 грн., витрати пов'язані з отриманням юридичної допомоги в розмірі 3 000 грн. та з відправленням телеграми відповідачу в розмірі 54,55 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 430 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти відшкодування позивачці 739 грн. за придбання ліків, призначених в період лікування у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4. Зазначив, що серед представлених позивачкою чеків аптекарських установ є чеки на купівлю косметичних засобів та на надання благодійної допомоги, які не відносяться до матеріальних збитків внаслідок ушкодження здоров'я. В іншій частині вимоги позивачки про відшкодування майнової шкоди вважає необґрунтованими та не доведеними. Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав в розмірі 1 000 грн., посилаючись на те, що позивачка не надала обґрунтування суми моральної шкоди та доказів її заподіяння саме в цьому розмірі, який вважає завищеним. Вимоги про відшкодування витрат на юридичну допомогу також вважав безпідставними, визначеними без врахування їх граничного розміру та вимог ч. 2 ст. 84 ЦПК України. Не заперечував проти відшкодування позивачці витрат, пов'язаних з відправленням відповідачу телеграми в розмірі 54,55 грн., а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 р. позов ОСОБА_2 задоволений частково. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки на відшкодування майнової шкоди 739 грн., на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу 576 грн., на відправку телеграми 54,55 грн., судові витрати за сплату державного мита в сумі 33,08 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 9,23 грн., всього 3 411,86 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 р. та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди що сталася 19 листопада 2009 р. ОСОБА_2 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2010 р. відповідач ОСОБА_3 визнаний винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, однак провадження у справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення на відшкодування майнової шкоди 739 грн., на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що в решті ці вимоги позивачем не доведені. Так, відмовляючи у відшкодуванні витрат понесених ОСОБА_2 на придбання призначених їй лікарських засобів за певні періоди лікування, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведені необхідність лікування ОСОБА_2 після виписки з ХМКЛСНМД №4 та причинно-наслідковий зв'язок між отриманими нею внаслідок ДТП травмами та подальшим лікуванням.

Однак судова колегія вважає такий висновок помилковим, оскільки із медичної документації що міститься в матеріалах справи прямо вбачається, що позивач протягом 2009-2010 років неодноразово знаходилась на лікуванні в медичних установах з діагнозом: наслідки закритої черепно-мозкової травми отриманої у 2009 році. Доказів того, що ОСОБА_2 отримувала іншу черепно-мозкову травму матеріали справи не містять. Правильно дійшовши висновку про необхідність відшкодування витрат понесених на придбання ліків та відшкодування завданої моральної шкоди суд першої інстанції помилково визначив розмір такого відшкодування.

Встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 19.11.2009 р., ОСОБА_2 була госпіталізована до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4, де знаходилась на лікування з 19 по 23 листопада 2009 р., з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м'яких тканин голови, забиття лівого ліктьового суглобу. Після лікування стан ОСОБА_2 поліпшився, вона була виписана під нагляд невропатолога за місцем мешкання. Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув витрати понесені позивачем на придбання призначених їй лікарських засобів за цей період.

Крім того, ОСОБА_2 проходила курс лікування в обласній студентській лікарні №20 в період з 24 листопада по 3 грудня 2009 р., діагноз: стан після черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (а.с. 131).

Надалі позивач неодноразово 26.04.2010 року, 22.06.2010 року, 16.07.2010 року, 22.09.2010 року, 23.10.2010 року зверталась до обласної студентської лікарні №20 де спостерігалась, отримувала призначення та лікування, їй встановлений діагноз: стан після черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, з приводу чого, вона також була направлена на лікування до Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 де проходила стаціонарний курс лікування в період з 06.08.2010 р. по 03.09.2010 р. (а.с. 136, 140).

В період з 04 по 15 листопада 2010 року, позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні обласної студентської лікарні №20, з діагнозом: наслідки черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (а.с.145-148).

Згідно акту судово-медичного дослідження № 1588-А/11, у зв*язку із дорожньо-транспортною пригодою 19.11.2009 року ОСОБА_2 отримала закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку з лікворно-гепертензійним та астено-невротичним синдромами. Ця травма потягла за собою тривалий розлад здоров*я та лікування. У ОСОБА_2 мають місце наслідки закритої черепно-мозкової травми, лікворно-гепертензійний та астено-невротичний синдроми, органічний емоційний розлад. За критерієм тривалості розладу здоров*я зазначені ушкодження віднесені до категорії середнього ступеня тяжкості.

За таких обставин, судова колегія вважає встановленим що лікування ОСОБА_2 протягом 2009 2010 року знаходиться у причинному зв*язку із отриманою 19.11.2009 року травмою в результаті ДТП, тому витрати на її лікування у зазначений період підлягають стягненню з відповідача.

Судова колегія вважає доведеними і такими, що підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача на придбання ліків згідно чекам що містяться в матеріалах справи (а.с. 166-177) на загальну суму 6 802 грн. Із розрахунку виключені витрати на придбання пакетів, зубної щітки та зубної пасти, засобів особистої гігієни та води.

Доводи відповідача щодо відсутності призначень на деякі ліки спростовуються матеріалами справи (а.с. 131-133, 136-,140,142,145-148).

В деяких чеках наданих позивачем зазначені узагальнені назви певних груп ліків, однак з довідки щодо кодування препаратів у аптечному касовому апараті вбачається, що ці медикаменти відповідають призначенням лікарів.

Час придбання ліків та їх кількість відповідають обсягу, характеру та часу призначень; витрати на лікування відповідають ступеню та характеру тілесних ушкоджень позивача, тривалості лікування.

Судова колегія вважає, що позивачка у результаті ДТП зазнала моральної шкоди. При цьому до уваги приймається те, що їй завдані тілесні ушкодження, які вимагали певного стаціонарного лікування, тривалого амбулаторного лікування, вона зазнавала фізичного болю, страждань, нервових переживань. Постійні головні болі, поганий сон, зниження працездатності позивач відчуває і до цього часу. Вимушено змінився ритм її життя, що вимагало додаткових зусиль, вона вимушена тривалий час лікуватися та доводити у судових органах вину відповідача, витрачаючи на це значний час та кошти. При кожному перетині проїжджої частини ОСОБА_2 й досі відчуває стрес та незахищеність, оскільки ДТП сталося на пішохідному переході. Відповідні докази надані і наявні у справі.

За таких обставин, враховуючи принцип розумності та справедливості, з огляду на вимоги ст. 1167 ЦК 2003 р., та розяснення, дані в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судова колегія вважає що достатньою компенсацією моральної шкоди ОСОБА_2 буде сума 8 000 грн.

Визначивши, що на відшкодування витрат на правову допомогу з відповідача підлягає стягненню лише 576 грн., суд першої інстанції виходив з того, що адвокат приймала участь у судових засіданнях лише 1 годину 30 хвилин. Однак такі відомості не відповідають матеріалам справи.

Так, з журналу судового засідання від 30.05.2011 року вбачається, що судове засідання за участю адвоката ОСОБА_4 тривало з 15.26 год. до 15.57 год., тобто 31 хвилину. Журналом судового засідання від 16.06.2011 року підтверджується, що ОСОБА_4 брала участь у судовому засіданні з 10.20 год. до 11.56 год., тобто 1 годину 26 хвилин. Таким чином, загалом адвокат витратила в судових засіданнях по цій справі 1 годину 57 хвилин.

Крім того, після укладення угоди про надання правової допомоги з ОСОБА_4, до суду надійшла уточнена позовна заява позивача, виготовлення проекту якої охоплюється домовленістю між адвокатом та позивачем.

За таких обставин, з урахуванням обсягу допомоги адвоката і витраченого ним часу, враховуючи вимоги Постанови КМ України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов*язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу повинен становити 1 200 грн.

В зазначених частинах рішення суду підлягає відповідній зміні.

Водночас, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення вартості санаторного лікування, оскільки таке лікування позивачем не отримано, рахунок-фактура на сьогодні прострочена.

Позивач не позбавлена можливості звернутися з позовом до відповідача за відшкодуванням вартості санаторного лікування після проходження такого лікування, за наявності підстав встановлених законом.

Судові витрати між сторонами необхідно розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір із позовних вимог майнового характеру в сумі 68,02 грн., немайнового характеру 8,50 грн., всього 76,52 грн. та витрати на сплату судового збору 40 грн.

Таким чином, в іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. 3 Декрету КМ України Про державне мито, ст. ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 р. змінити в частині сум стягнення майнової шкоди, моральної шкоди витрат на правову допомогу, судових витрат, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 6 802 (шість тисяч вісімсот дві) грн. 48 коп., на відшкодування моральної шкоди 8 000 (вісім тисяч) грн., витрати на правову допомогу 1 200 (одна тисяча двісті) грн., судові витрати - за сплату судового збору 76 (сімдесят шість) грн. 52 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 40 (сорок) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: