Справа № 22Ц-1024/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 6 Доповідач: Іванюк М. В.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2011 м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого судді Іванюка М.В, суддів Камзалова В.В. та Сопруна В.В, при секретарі Сніжко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційні скарги ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 ( треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та Вінницька міська рада ) про усунення перешкод у користуванні спільним двором шляхом знесення самочинної будівлі, --

В С Т А Н О В И Л А :

У своєму позові ОСОБА_2 просила суд зобовязати відповідача ОСОБА_4 знести самочинний будинок Ж по вул. І Богуна, 252 у м. Вінниці, який, як вона вважає, ним споруджено на земельній ділянці загального користування ( див. виконану експертом схему в т.2 а.с. 9 ). З наявністю вказаного самочинного будинку унеможливлюється підїзд до її домоволодіння по вул. І. Богуна, 250. Позивачка позбавляється можливості щодо викачки своєї вигрібної ями, тощо.

До участі в справі в якості третіх осіб було притягнуто Вінницьку міську раду, а також сусідку сторін ОСОБА_3 і громадянку ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011 року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 було відмовлено.

ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 у своїх апеляційних скаргах просять вказане рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вважають, що відмовляючи позивачці у задоволенні її вимог, суд першої інстанції не зясував дійсні обставини справи і порушив норми матеріального та процесуального права.

Притягнута до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_5 в суд апеляційної інстанції не зявилася з невідомих причин, хоча була повідомлена про розгляд справи належним чином. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України її неявка за таких обставин не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційних скарг з наведених у них підстав.

Представники ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважають апеляційні скарги безпідставними і просять їх відхилити.

Представник Вінницької міської ради ОСОБА_9 при вирішенні справи покладається на суд апеляційної інстанції.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав :

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка не навела належних доказів, які вказували б на спорудження будинку відповідачем ОСОБА_4 саме на земельній ділянці, віднесеній до їх спільного користування. Адже рішення народного суду Ленінського району м. Вінниці від 24.10.1985р. у частині залишення двору в загальному користуванні у попередніх власників будинковолодінь було скасовано постановою Президії Вінницького обласного суду від 03.08.1989р. У подальшому провадження у тій справі було закрито у звязку з непідвідомчістю судам спорів щодо розмежування земельних ділянок, наданим у користування попереднім власникам окремих будинковолодінь.

При цьому колегія суддів не отримала зрозумілих пояснень від представника позивачки та третьої особи ОСОБА_3 з приводу того, з яких причин так і не було виконано рішення Вінницької міської ради від 13.08.1987р. № 293, яке залишається чинним, і не обладнано підїзд загального користування шириною 3 метри ( т.1 а.с.80 ). На виконаному експертом схематичному плані ( т. 2 а.с. 9 ) ширина проходу, на місці якого мав би бути цей підїзд, становить всього 1 м 66 см. Як вбачається з мотивувальної частини рішення апеляційного суду Вінницької області від 03 жовтня 2008р, ухваленому в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні проїздом загального користування, частину земельної ділянки, на якій мав би розташовуватися цей проїзд, було захаращено та самовільно захоплено особами, до яких не предявлявся позов про його звільнення ( т.2 а.с. 222 ). Тобто, особи, яких мав стосуватися даний проїзд, не проявили для його утворення належного волевиявлення, правосвідомості і законослухняності. При цьому спорудження відповідачем будинку Ж, про знесення якого йдеться у позові, жодним чином не перешкоджає обладнанню цього проїзду, оскільки будинок розташовано зовсім в іншому місці.

Таким чином, за умови дотримання правил добросусідства усіма сторонами ( це стосується і ОСОБА_2І ) споруджений ОСОБА_4 будинок не може створювати їй зазначених у позові перешкод чи якимось іншим чином зачіпати її права.

З наведених підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги ОСОБА_2. на лист Вінницької міської СЕС щодо відсутності у неї підїзних шляхів для викачки вигрібної ями у звязку зі спорудженням відповідачем будинку Ж. У звязку з цим питання щодо дотримання відповідачем при спорудженні даного будинку певних будівельних норм і правил за встановлених обставин позивачки не стосуються.

При цьому суд першої інстанції правильно звернув увагу на відсутність земельного сервітуту щодо встановлення позивачці права проїзду через земельну ділянку відповідача.

За таких обставин доводи апеляційних скарг не спростовують висновків, зазначених в оскаржуваному рішенні. Посилання апелянтів на невизначеність з нумерацією будівель, у звязку з чим на їх думку, слід вважати, що зазначене вище рішення про утворення спільного проїзду стосується якихось інших землекористувачів, тощо, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи. Посилання ОСОБА_3 на неправильне виготовлення інвентарної документації та інше також уваги не заслуговує, так як не спростовує встановлених судом обставин.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що будинок Ж вже прийнято в експлуатацію, в грудні 2010р. ОСОБА_4 було видано відповідний сертифікат, а рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 681 від 24.03.2011р. йому оформлено право приватної власності на споруджений будинок. Тобто, у даному випадку вже немає і правових підстав для застосування положень законодавства щодо знесення самочинних будівель.

При розгляді справи позивачкою не ставилися питання у порядку забезпечення позову щодо заборони органам місцевого самоврядування приймати зазначені рішення.

Поставлене пізніше позивачкою питання про заборону реєстрації права власності ОСОБА_4 на споруджений будинок значення не має, так як на правовий статус цього будинку вже не впливає.

Норми матеріального і процесуального права судом застосовані правильно.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :

З оригіналом вірно :