Справа № 22-ц-2173/2011 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І.П.
Категорія цивільна Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2011 року 23 серпня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника відповідача ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, відкритого акціонерного товариства комерційний банк „Надра про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2011 року відмовлено у позові ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки від 22 жовтня 2007 року за безпідставністю вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати договір поруки недійсним. Апелянт вважає, що судом першої інстанції були невірно застосовані норми матеріального права, а саме невірно витлумачено зміст ст. 65 СК України, та зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ Комерційний банк „Надра , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

По справі встановлено, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_7 і ТОВ „ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_7 взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобовязанням ТОВ „ЧЕРНІГІВСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ, які виникають з умов договору кредитної лінії № 106/МК/2007-980 від 22 жовтня 2007 року (а.с. 8). Згідно з п.2.1 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми ст. 65 СК України, на яку посилалась позивачка в обґрунтування своїх вимог, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки договір поруки не є договором щодо розпорядження спільним майном подружжя.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і вимога закону. Стаття 65 СК України стосується договорів, які подружжя або один із них укладає з іншими особами щодо майна, яке їм належить на праві спільної сумісної власності. Доводи апелянта щодо невірного тлумачення судом першої інстанції ст. 65 СК України є помилковими. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обвязку. Отже, поручитель відповідає перед кредитором боржника за порушення зобов'язання боржником. Відтак, порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обовязку нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором, а відтак норми ст. 65 СК України щодо обовязкової згоди іншого з подружжя до даних правовідносин застосовані бути не можуть. Наявність у договорі поруки умови про можливість звернення стягнення на майно поручителя також не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки цією умовою права позивачки не порушуються, позаяк передбачена можливість звернення стягнення саме на майно поручителя, а не на майно іншого з подружжя.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: