_________________________________________________________
Справа № 1512/2-2448/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму завданих матеріальних збитків в розмірі 31434 гривень та моральної шкоди в розмірі 50000 гривень.

Із змісту позовної заяви вбачається, що завдана позивачу майнова та моральна шкода повязана з наступними діями відповідача:

внаслідок дій відповідача ОСОБА_2, які полягають у тому, що він заклав двірний отвір (прохід) між своїм приміщенням та приміщенням позивача, чим позбавив позивача можливості проходу до коридору і можливості користуватися кухнею та санвузлом;

відповідач за допомогою третіх осіб зруйнував побудований позивачем за власний рахунок сарай з навісом, який в подальшому був переобладнаний в жиле приміщення, чим завдав йому матеріальних збитків та моральної шкоди;

вищевказані дії позивач вважає неправомірними, якими йому було завдана моральна шкода, що виразилася у перенесені нервових стресів, душевних страждань. Приниженням, неодноразових вимушених зверненнях до правоохоронних органів, він є інвалідом 2-ї групи та страждає на серйозне кардіологічне захворювання, тому вказані дії мають дуже негативний вплив на його здоровя.

В ході розгляду справи, представник відповідача ОСОБА_3 повідомив суд про те, що позивач вже звертався з цими позовними вимогами та з тих самих підстав у суд.

На підтвердження цього, представником відповідача надана копія рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2011 року по справі № 2-2978/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування будівлею та усунення перешкод.

Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що позивач ОСОБА_1 вимагав визначити порядок користування житловим будинком з надвірними спорудами таким чином, щоб позивачу була надана можливість користуватися нежитловими приміщеннями загального користування, усунути перешкоди у праві користування житловою кімнатою розміром 18,7 кв.м, шляхом відновлення відповідачем за свій рахунок двірного отвору між вказаною житловою кімнатою та коридором з забезпеченням позивачу можливості виходу з будинку № 52 по вул. Тимірязева, 52 в м. Одесі на вулицю. Суд встановив, усі інші приміщення за межами майна яке було подаровано ОСОБА_1 йому не належать і він не може ним користуватися, крім випадків, які передбачаються главою 32 ЦК України. В задоволенні позову суд відмовив, у подальшому вказане рішення ОСОБА_1 не оскаржувалося.

До суду також надано копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2008 року по справі № 2-1589/2008 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, зобовязанні ліквідувати цегляну кладку, відновлення вхідних дверей, водогоном мережі, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що домоволодіння № 52 по вул. Тимірязева в м. Одесі належало ОСОБА_4, 10 червня 1994 року остання подарувала 17/50 зазначеного домоволодіння ОСОБА_1, які складаються з: літ Ажитлової кімнати 1-2 площею 18,7 кв.м, гаражів Бі В, як зазначено в договорі дарування. Відповідач ОСОБА_1 погодився прийняти у дар частину домоволодіння 17/50, які складались з однієї кімнати і двох сараїв.

В подальшому 12 липня 2004 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5, а останній 22 вересня 2004 року подарував ОСОБА_2 33/50 домоволодіння № 52 по вулиці Тимірязева в м. Одесі, які складаються з: літ. Ажитлове приміщення 1-1 коридору, площею 11,0 кв.м, житлової 1-3, площею 11,4 кв.м, житлової 1-4, площею 10,1 кв.м, житлової 1-5, площею 9,2 кв.м, кухні 1-6, площею 10,0 кв.м, коридору 1-7, площею 5,4 кв.м, санвузлу 1-8, площею 5,0 кв.м, вбиральні Г, сараю Ж.

В задоволені вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовлено. При задоволені первісного позову ОСОБА_2 встановлюючи порядок користування земельною ділянкою відповідно до будівельно-технічної експертизи. Так як запропонований порядок користування не позбавляє ОСОБА_1 користуватися своєю кімнатою та гаражами, а також не позбавляє його можливості зробити собі підсобні приміщення та вихід з дому, відповідно до діючого законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2009 року по справі №22ц-2678/09 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що довід апелянта про те що суд першої інстанції порушив його право власності є безпідставним. Право власності ОСОБА_1 не було порушено. В судовому засіданні сам ОСОБА_1 підтвердив, що він володіє і користується приміщеннями, що були йому подаровані за договором дарування у 1994 році житловою кімнатою в літ А 1-2 площею 18,7 кв.м гаражами Бта В.

Також, згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2010 року по справі № 2-919/2010 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 184872 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. При цьому позивач посилався на те, що він є власником 17/50 частин домоволодіння, а відповідач є власником 33/50 частин цього ж домоволодіння. ОСОБА_2Ф, перекрив позивачу доступ до будинку, внаслідок чого позивач міг залазити до будинку лише через вікно, він побудував та облаштував сарай в літній будинок під літ. З, який в подальшому відповідач самовільно зніс. У звязку із знесенням літнього будинку позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з вартості матеріалів та робіт, сплачених ним при зведені цієї будівлі та з суми термінового облаштування кімнати площею 18,7 кв.м життєво необхідним обладнанням. Крім того, він зазнав душевних страждань, внаслідок дій відповідача, що є наслідком закладення відповідачем дверного отвору і знесення самовільного побудованого сараю в звязку з чим змушений звернутись до суду. За всіма вимогами рішенням суду ОСОБА_1 відмовлено, вказане рішення позивачем не оскаржувалося і набуло чинності.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, з урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в звязку з тим, що такі ж самі вимоги між тими самими особами та з тих самих підстав судом вже розглянуто, рішення чинні.

Керуючись ст.ст. 205, 293, 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя : Салтан Л. В.