АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц-804/11Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Категорія - 19 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Стефлюк О. Д.,

при секретарі - Прус Л.С.

з участю сторін: представника апелянта

-ОСОБА_1; ОСОБА_2 та її представника

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник про визнання майнових прав на квартиру, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПП Будівельник про визнання майнових прав на квартиру, посилаючись на те, що 19.10.2005 року між нею та відповідачем укладено договір про участь у пайовому будівництві на двохкімнатну квартиру №12 на 2 поверсі, проектною загальною площею 66,6 кв.м. за адресою: м. Тернопіль вул. Стадникова. ОСОБА_2 повністю виконала свої зобовязання відповідно до умов договорів, однак, відповідач безпідставно, не здає будинок в експлуатацію, чим порушує її права як споживача. За вказаних обставин, просить визнати за нею майнові права на дану квартиру.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник про визнання майнових права на квартиру задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 майнові права на незавершену будівництвом двохкімнатну квартиру №12 на 2 поверсі, проектною загальною площею 66,6 кв.м. за адресою: м. Тернопіль вул. Стадникова,9.

Стягнуто із Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник на користь ОСОБА_2 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 51 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також неправильно застосовано норми процесуального права не притягнуто його третьою особою та порушено його майнові права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що 19.10.2005 року між сторонами у справі було укладено договір про участь у пайовому будівництві на двохкімнатну квартиру №12 на 2 поверсі, проектною загальною площею 66,6 кв.м. за адресою: м. Тернопіль вул. Стадникова.

За умовами зазначеного договору відповідач зобовязувався планово закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію у 2009 році, а позивачка при укладанні договору внести грошові кошти у сумі 200995грн.

Відповідно до п.1.2. Договору, попередня базова вартість квартири становить фактичні затрати на будівництво.

Судом встановлено, що позивачка у повному обсязі виконала свої зобовязання за договором від 19.10.2007 року( помилково вказано 2005 рік, що сторони не заперечують) відповідно до п.2.1. зазначеного договору повністю сплатила вартість квартири, що становить 100% оплати і є фіксованою до закінчення будівництва.

Суд вірно визнав невиконання відповідачем, взятих на себе зобовязань у встановлені договором строки будинку в експлуатацію не здав, чим суттєво порушив охоронювані законом майнові права позивачки.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 509,525, 526, 629 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вимог договору, і не допускається одностороння вимога відмова від зобовязання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною1 ст.190 ЦК України передбачено, що майнові права вважаються майном.

Враховуючи зазначені обставини, суд підставно вважав допущені відповідачем порушення умов договору істотними, оскільки позивачка позбавлена отримати те, на що вона розраховувала, укладаючи угоду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення та за нею слід визнати майнові права на незавершену будівництвом (зведено лише 6 поверхів) двохкімнатну квартиру №12 на 2 поверсі, проектною загальною площею 66,6 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Стадникова,9, що й підтверджується довідкою №3 від 14.06.2011 р., виданої Житлово-будівельним кооперативом Стадникової 9.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що, визнавши за ОСОБА_2 майнове право на квартиру, порушуються його права та охоронювані інтереси, так як між ним, ОСОБА_5 та ПМПТернопільська фірма Будівельник був укладений договір про спільну діяльність від 17 липня 2007 року і він повинен був отримати майнову винагороду, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 квітня 2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської обл. від 23 червня 2011 р., вищезгаданий договір розірвано, а також при укладанні договору між позивачкою та ПМП Будівельник Денисюк В,С. не був учасником договору і права його при цьому не порушенні. Крім того, в апеляційну інстанцію долучено копії трьох договорів від 11 травня 2007 року, укладених між ОСОБА_4 та ППБудівельник на пайове будівництво в цьому будинку на три однокімнатні квартири №15, третій поверх, проектною загальною площею 51 кв.м., попередньою базовою вартістю 192398 грн.; відповідно №16 третього поверху, площею 48,2 кв. м. - 181 835 грн. та №22 четвертого поверху, пл. 48,2 кв.м. - 181 835 грн., сплативши всі суми. Також договір від 19 жовтня 2005 року, укладений між ОСОБА_2 та ПМП Тернопільська фірма Будівельник є законним, ніким не оспорювався.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6