Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа №2-771/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судці Демінської О.І., при секретарі - Верлановій В.І., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа-відділ Держкомзему у ОСОБА_3 районі Миколаївської області, ОСОБА_4 про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, третя особа-відділ Держкомзему у ОСОБА_3 районі Миколаївської області, ОСОБА_4 про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними. Посилаючись на те, що позивачка на підставі договору дарування від 22.06.2000 р. є власником житлового будинку з господарськими будівлями № 14, розташованого по вул. Зої Космодем'янської у м. Нова Одеса Миколаївської області на земельній ділянці площею 0,10 га., проте в порушення її прав як власника будинку відповідачем без відповідного волевиявлення бувшого власника будинку ОСОБА_5, померлого 06.04.2010 р. було видано державні акти на право власності на земельні ділянки НК№769483 площею 0,2480 га для ведення особистого селянського господарства та НК№7869805 площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення 35 сесії 5 скликання ОСОБА_3 міської ради Новоодеського району Миколаївської області від 16.12.2009 р. № 20, яке скасовано постановою Новоодеського районного суду від 24.12.2010 р. в частині передачу у власність ОСОБА_5 земельних ділянок, просить вказані державні акти на землю визнати недійсними.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову з підстав викладених у позові підтримав, просив про їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради - ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій справи просила слухати за її відсутності, вимоги позову визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа - відділ Держкомзму у ОСОБА_3 районі Миколаївської області направила до суду повідомлення про те, що проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує, справу просили слухати у відсутності їх представника.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно договору дарування від 22.06.2000 року ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар цілий житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Нова Одеса, вул.. 3. Космодем'янської, 14. При цьому сторонам роз'яснено зміст ст. 22, 30 Земельного Кодексу України. Вказаний договір дарування посвідчено державним нотаріусом та 27.06.2000 року зареєстрований у Вознесенському МБТІ Миколаївської області, про що зроблено відповідний запис №730.

З цього часу до ОСОБА_2 перейшло право власності на будинок, виходячи з вимог ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору.

У зв'язку з цим, до правовідносин щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку необхідно застосувати положення ЗК України, що діяли на 2000 рік.

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

За таких обставин при переході права власності на будинок разом з ним до позивачки перейшло і право власності на спірну земельну ділянку, площею 0,1000 га, виділеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що відповідає роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2). Згідно з п. 1 ст. 18 Пленуму, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувана переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбач&тось у договорі відчуження.

Для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння була виділена земельна ділянка площею 0,1000 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю НК№769805 від 28.12.2009 року, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2480 га право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю НК№769483 від 28.12.2009 року. Вказані акти на право власності на земельні ділянки видані на підставі рішення 35 сесії 5 скликання від 16.12.2009 року.

ОСОБА_5, помер 06.04.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ФП № 115512, виданого 08.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 РУЮ Миколаївської області.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідно укладеному договору дарування, яким посвідчено перехід права власності на житловий будинок від ОСОБА_5 до обдарованої ОСОБА_2, не передбачено, що право на користування земельною ділянкою не перейшло до позивача, то відповідно право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку перейшло до ОСОБА_7, тобто з моменту реєстрації права власності на житловий будинок право користування земельною ділянкою ОСОБА_5 втратив.

Таким чином, у громадянина ОСОБА_5, який шляхом дарування здійснив відчуження житлового будинку, не було права на виготовлення та видачу йому державного акта на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, оскільки останній йому вже не належав. У такому випадку на підставі договору дарування та свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий його власнику, орган місцевого самоврядування мав би прийняти рішення про те, що рішення № 203, прийняте ним у 1996 році про передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_5, який на той момент був власником житлового будинку, але не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельні ділянки згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 15-92 втратило чинність.

Відповідно ст.. 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. ( № 2768-Ш) право на подач заяви про приватизацію земельної ділянки має громадянин, у користуванні якого перебуває ця земельна ділянка.

Рішення ОСОБА_3 міської ради № 20 35 сесії 5 скликання від 16.12.2009 р. в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельних ділянок

постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано.

Враховуючи, що право на оформлення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у власність або у користування має новий власник житлового будинку на загальних підставах, тобто ОСОБА_2, відповідно суд визнає, що її право у даному випадку було порушене і підлягає захисту шляхом визнання недійсним державних актів ЯК№ 769305, та ЯК № 769483, виданих ОСОБА_5 14.01.2010 р..

Згідно зі ст. ст.81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними - задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,248 га, розташованої по вул.. Зої Космодем'янської, 14 у м. Нова Одеса Миколаївської області НК№769483, виданого ОСОБА_5 на підставі рішення XXXV сесії 5 скликання від 16 грудня 2009 року № 20 ОСОБА_3 міської ради, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №17.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташованої по вул.. Зої Космодем'янської. 14 у м. Нова Одеса Миколаївської області НК№769805, виданого ОСОБА_5 на підставі рішення XXXV сесії 5 скликання від 16 грудня 2009 року № 20 ОСОБА_3 міської ради, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя