У Х В А Л А

№ 2-354/11

29 грудня 2011 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Горулька О.М.,

при секретарі - Гудзенко С.В.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

представника відповідачки - ОСОБА_4,

третьої особи на стороні відповідачки, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори -

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений Решетилівською державною нотаріальною конторою 10 вересня 2010 року і зареєстрованого в реєстрі за № 1-3411, посилаючись на те, що ОСОБА_6 внаслідок свого тяжкого захворювання на момент складання заповіту не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала і на підтвердження його послалася на те, що її сестра ОСОБА_6 тривалий час була тяжко хвора, погано пересувалася, вона спостерігала у сестри розлади розумової діяльності. У 2008 році вона особисто возила ОСОБА_6 до нотаріуса, і та склала заповіт на її імя. У березні 2009 року сестра захворіла і потрапила до лікарні, вона приїхала до сестри і та не впізнала її. На протязі стаціонарного лікування вона доглядала за сестрою, після чого поїхала додому і до смерті сестри з нею не спілкувалася та про стан її здоровя не знала. Після смерті сестри від нотаріуса вона дізналася про існування заповіту від 10.09.2010 року, яким її сестра ОСОБА_6 заповіла своє майно відповідачці ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3 суду пояснила, що вона з осені 2008 року і до смерті спадкодавця ОСОБА_6 за проханням самої ОСОБА_6 доглядала за нею. З 08 березня 2009 року по 20 березня 2009 року ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в Решетилівській ЦРЛ і за нею доглядала її сестра позивачка ОСОБА_1, а вона відвідувала ОСОБА_6 в лікарні. Приблизно 21-22 березня 2009 року ОСОБА_1 поїхала додому і більше до сестри не приїжджала. Вона постійно, майже щоденно, а бувало і по декілька разів на день відвідувала ОСОБА_6, спілкувалася з нею і стверджує, що та повністю усвідомлювала дійсність, розуміла значення всього, що відбувається навколо. ОСОБА_6 неодноразово говорила їй про свій намір заповісти їй своє майно.10 вересня 2010 року ОСОБА_6 по телефону попросила її разом з нею поїхати до нотаріуса, але вона відмовилася. Тоді ОСОБА_6 сама викликала таксі, поїхала до нотаріуса, а коли вона прийшла до ОСОБА_6, та повідомила їй, що склала заповіт на її імя.

Третя особа ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює завідувачем Решетилівської державної нотаріальної контори. У 2008 році вона за викликом за місцем проживання ОСОБА_6 посвідчувала заповіт останньої на користь ОСОБА_1 У вересні 2010 року її знову запросили до ОСОБА_6 для посвідчення заповіту, але у звязку із великою зайнятістю вона не змогла поїхати до ОСОБА_6 і запропонувала тій самій прийти до нотаріальної контори. 10 вересня 2010 року ОСОБА_6 сама зявилася до нотаріальної контори, висловила свій намір скласти заповіт на імя відповідачки ОСОБА_3, сама ходила в банк сплачувати необхідні виплати. Вона спілкувалася зі спадкодавцем, розповідала їй наслідки складення заповіту. Та повністю усвідомлювала значення своїх дій, розповідала про своє життя, жодних відхилень і її поведінці та розмові не спостерігалося.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду пояснили, що протягом тривалого часу, в тому числі в період перед складанням нею оспорюваного заповіту та після цього вони спілкувалися із ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_6 вела себе адекватно, розуміла суть та значення подій, що відбувалися навкруг неї, цілком розуміла значення своїх дій, могла вільно і продуктивно спілкуватися з ними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона, як лікар-терапевт Решетилівської ЦРЛ в період із 10 вересня 2009 року по 20 вересня 2009 року під час перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у Решетилівській ЦРЛ щоденно спілкувалася із нею. Ніяких відхилень у психіці чи поведінці ОСОБА_6 вона не помітила. Спілкування та поведінка ОСОБА_6 були цілком адекватними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що у 2009 році він привозив позивачку ОСОБА_1 в Решетилівську ЦРЛ до сестри, і та не впізнавала позивачку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення у справі посмертної судової психіатричної експертизи.

Відповідно до вимог ст. 145 ЦПК України у разі, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Суд, заслухавши думку всіх учасників судового розгляду, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивачки, оскільки для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_6 в період складання та посвідчення заповіту потрібні спеціальні пізнання в області медицини.

Керуючись ст.ст. 143, 144, 145, 168, 202 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним судово-психіатричну (посмертну) експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Полтавської обласної психіатричної лікарні.

На вирішення експертизи поставити такі запитання:

1. В якому психічному стані знаходилася ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька с-ща Решетилівка, вул. Червоноармійська, 28, в період складання та посвідчення заповіту від 10 вересня 2010 року?

2. Чи могла ОСОБА_6 у зазначений час за своїм психічним та фізичним станом розуміти зміст укладеного заповіту, значення своїх дій та керувати ними?

Провадження у справі до закінчення проведення експертизи зупинити.

Для дослідження експертній установі направити матеріали цивільної справи, індивідуальну карту амбулаторного хворого та медичну карту № 174 стаціонарного хворого ОСОБА_6

Апеляційна скарга на ухвалу в частині зупинення провадження може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий :

29.12.2011