07.12.2011 Єдиний унікальний номер 2-952/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Карпенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1965 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, який перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 У 2008 році шлюб між ними було розірвано. Домоволодіння № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську, на яке претендує ОСОБА_4, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки побудовано за їхні власні кошти та їх власними силами. Позивачі просили суд визнати за ними в цілому право сумісної власності на домоволодіння № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську; визнати свідоцтво про право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аврори, 21М від 10.09.1993 року, видане на імя ОСОБА_3 недійсним.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 17.11.1984 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 19.12.2008 року шлюб між ними було розірвано. У період шлюбу ними за спільні кошти та власною працею було побудовано домоволодіння № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2011 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на домоволодіння, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, позов ОСОБА_4 не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнали, позовні вимоги ОСОБА_4 не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 не визнали, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження VІІІ-УР № 171209. Від сумісного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу з 17 листопада 1984 року по 29 грудня 2008 року. Від сумісного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З моменту одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особистого житла не мали та проживали разом з батьками.

З 1985 року по 1987 рік ОСОБА_3 проходив службу в армії, а ОСОБА_4 разом з дитиною проживала у своєї матері.

У 1986 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали в ОСОБА_10 за 2000 руб. земельну ділянку, площею 0,21 га за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аврори, 21М, та розпочали закупівлю будівельних матеріалів та будівництво житлового будинку. Зазначені обставини підтверджуються квитанціями, чеками та накладними.

В 1988 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично звели споруду житлового будинку, з 1988-1993 рр. за власні кошти добудували житловий будинок, підвели до нього комунікації та впорядкували земельну ділянку. ОСОБА_3 ніяких коштів у будівництво будинку не вкладав, допомагав лише фізично, а ОСОБА_4 участі в будівництві не приймала, оскільки ніде не працювала та займалася вихованням малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

У відповідності з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї та ін. В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дали згоду на офіційне оформлення домоволодіння № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську на сина ОСОБА_3, оскільки на той час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнавали спірне домоволодіння спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 16 липня 1993 року № 244/14 визначено право власності, узаконено та затверджено акт прийняття в експлуатацію житлового будинку № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську за ОСОБА_3

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 10 вересня 1993 року Ленінським відділом комунального господарства було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_4 не надала суду доказів, які б підтверджували факт будівництва за власні кошти разом з ОСОБА_3 домоволодінні № 21М по вул. Аврори в м. Дніпропетровську.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, а, отже, неможливим їх задоволення.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 212, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аврори, 21М.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аврори, 21М відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська