Справа № 2-196/2011
Провадження №
Рішення

іменем України

"31" серпня 2011 р. Кагарлицьким районним судом Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін про формулювання причини звільнення з роботи та стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона працювала продавцем у магазині відповідача. Під час роботи свої обовязки виконувала старанно, чесно, відповідально. 21.02.2011 р. була звільнена з роботи згідно ст. 40 КЗпПУ (за прогул без поважних причин). При цьому, позивач не згідна зі звільненням з ініціативи власника по ст. 40 КЗпПУ, оскільки у відповідача не було підстав її звільняти з таких причин. Також, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, якої вона зазнала у звязку з незаконним звільненням та оцінює в 5000 гривень.

В ході розгляду справи позивач на стадії судового розгляду змінила підстави позову та посилалась на те, що відповідач незаконно звільнив її, оскільки вона є мати одиначка, тому відповідно до ст. 184 КЗпПУ відповідач не мав права звільняти її з роботи, а також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури, який вступив у справу з метою захисту прав позивача, позов також підтримав та просив його задовольнити з мотивів зазначених позивачем.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач була відсутня на роботі з 07.01.2011 р. по 10.01.2011 р. включно без поважних причин, довідку про хворобу не надала, тому була звільнена за прогул. Щодо того, що позивач є матірю одиначкою відповідачу нічого відомо не було, оскільки позивач під час прийняття на роботу не надавала копії свідоцтва про народження дитини та позивач проживає з чоловіком у громадянському шлюбі, а батько дитини є працездатним та забезпечує дитину матеріально.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено, що 20.06.2010 р. позивач була прийнята на посаду продавця Приватного підприємства «Лакі-Профіт». 21.01.2011 року була звільнена з роботи за прогул без поважних причин, що стверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до листка непрацездатності серія АВЕ №191693 позивач була непрацездатною з 11.01.2011 р. по 20.01.2011 р.

Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як вбачається з трудової книжки позивача, вона була звільнена 21.01.2011 р., чого позивач та відповідач не заперечують. Отже, позивач була звільнення не в період тимчасової непрацездатності, а на наступний день після закінчення лікарняного.

Посилання позивача на довідку Кагарлицької районної лікарні без вихідного номера та дати, в якій зазначається, що позивач знаходилась на амбулаторному лікування з 07.01.2011 р. по 10.01.2011 р., не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до листа Кагарлицької районної лікарні № 193 від 4.03.11 р. за підписом головного лікаря Кагарлицька районна лікарня відкликала вказану довідку та просила вважати її недійсною, поскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно пояснень відповідача вищевказану довідку позивачка надала йому вже після її звільнення та станом на 21.01.2011 р. йому не було про неї відомо.

Тому, суд не може взяти до уваги доводи позивача про те, що вона була непрацездатною в період з 07.01.2011 р. по 10.01.2011 р., і зверталась 7.01.2011 року в лікарню, поскільки не була зареєстрована на приймальному відділенні Кагарлицької ЦРЛ. В зв»язку з цим також суд не може взяти до уваги і покази свідка ОСОБА_3 лікаря хірурга.

Також, суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави передбачені ст. 40 КЗпПУ для звільнення позивача за прогул, оскільки як було встановлено судом позивач без поважних причин була відсутня на роботі в період з 07.01.2011 р. по 10.01.2011 р. Тим більше факт відсутності на роботі у вказаний період позивач не заперечує.

У звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зміну формулювання причин звільнення.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідач незаконно звільнив її, оскільки вона є мати одиначка, тому відповідно до ст. 184 КЗпПУ відповідач не мав права звільняти її з роботи, то позивач в своїй позовній заяві та до початку судового розгляду не зверталась до суду із заявою про зміну підстав позову та не посилалась на таку підставу незаконного звільнення. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України суд розглядає позов позивача лише з тих підстав, що була вказані нею до початку судового розгляду.

Проте, необхідно зазначити, що згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької РДА № 1135 від 12.07.11 р. позивач не перебуває на обліку в управлінні як одинока мати та не отримує державної соціальної допомоги.

Крім цього, відповідно до ОСОБА_3 перевірки №10-23-111/6 від 28.02.2011 р. Територіальної державної інспекції праці Київської області було проведено перевірки ПП «Лакі-Профіт» додержання законодавства про працю та загальнообовязкове соціальне страхування. Вказаною інспекцією не було встановлено порушення допущених ПП «Лакі-Профіт» при звільненні працівників, зокрема позивача.

Згідно постанови Кагарлицького районного суду від 18.04.2011 р. у справі про адміністративне правопорушення було встановлено, що відповідачем було допущено лише єдине порушення трудового законодавства, а саме виплата заробітної плати один раз на місяць, інші порушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивач щодо зміни формулювання причин звільнення згідно позовної заяви та підстав зазначених в ній.

Також, суд не вбачає підстав передбачених ст. 273-1 КЗпПУ для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки не вбачає порушень законних прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 10, 60, 27, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 40, 184, 273-1 КЗпПУ,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін про формулювання причини звільнення з роботи та стягнення моральної шкоди відмовити .

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 223 ч. ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Суддя: Т. Є. Іванюта