АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-751/11 Головуючий у 1-й інстанції Грузман Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Омельченко Л.М.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

При секретарі: Александрович Л.О.

З участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2010

року

по справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові до ОСОБА_3, ВАТ НСК «Оранта» про стягнення суми відшкодування страхових виплат в порядку регресу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1

Л.М.,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області 21 грудня 2010 року в задоволенні позову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми відшкодування страхових виплат в порядку регресу відмовлено.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржило Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові в особі начальника ОСОБА_4

*

Апелянт просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу ВАТ НСК «Оранта» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 23.12.2007 року на 172 км автошляху Київ - Харків ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольцваген Транспортер державний номерний знак НОМЕР_1, порушивши п. 10.2 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі № 1 - 111/2008 від 11.04.2008 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.І КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст..75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік (а.с.3-4).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.03.2010 року визначено ступінь вини по даній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 66,67%, ОСОБА_5 - 33,33%.

Згідно страхового полісу ВА № 5841323від 22.12.2007 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника транспортного засобу Фольцваген Транспортер державний номерний знак НОМЕР_1, застрахована.

Також правильно з»ясовано, що ОСОБА_5 у результаті вищевказаної дорожньо- транспортної пригоди втратив 40% професійної працездатності безстроково, і йому позивачем по даній справі було призначено та виплачено одноразову допомогу у зв»язку із стійкою втратою професійної працездатності в сумі 20305 грн.82 коп., а також допомогу у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю за період з 24.12.2007 року по 20.04.2008 року в розмірі 2159 грн.85 коп. і щомісячну страхову виплату в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з квітня 2008 року по лютий 2009 року в розмірі 238 грн.89 коп. щомісяця. Всього потерпілому виплачено відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові 24569 грн.44 коп.

Відповідно до ст.999 ЦК України Законом може бути встановлений обов»язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров»я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов»язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов»язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з преамбулою Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов»язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров»я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Закон України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачає право Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотної вимоги до винної особи. Таке право, як зазначено у ст. 993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Встановивши зазначені вище обставини, а також врахувавши, що здійснення позивачем виплат застрахованій особі не є шкодою в розумінні ст..1166 ЦК України , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, і не набуває права зворотної вимоги до винної особи згідно ст..1191 ч.І ЦК України. Тому судом правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

За таких обставин, скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч.І п.1, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: