Справа № 2-4098/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позові та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі №722 від 08 червня 2010 року таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на ті обставини, що відповідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчих написах зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позичальника та не відповідає дійсній сумі заборгованості, зокрема не вказано за який строк нарахована пеня і по якій відсотковій ставці.

Позивач вважає, що сума невиконаних зобов'язань вказана у виконавчому написі не може складати 507640,21 гривень, оскільки у зв'язку з частковим погашенням боргу перед банком є істотно меншою. Крім того, банк мав би поінформувати про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису і в разі відсутності заперечень зазначена сума набула би статусу безспірної.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов та покликаючись на те, що відповідно 08 червня 2010 року, тобто на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, позивач жодним чином не ставив під сумнів безспірність вимог АТ «ОТП Банк», а саме не було направлено ним будь-яких заперечень з приводу правомірності чи не правомірності розрахунку боргових зобов'язань, не існувало будь-яких судових оскаржень діючих кредитного договору та договору іпотеки. А тому нотаріус правомірно включив до виконавчого напису положення про задоволення за рахунок реалізації майна заборгованості у повному обсязі, яка була надана банком на день вчинення виконавчого напису.

Таким чином, під час вчинення конкретної нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 діяв абсолютно правомірно та цілком спираючись на норми чинного законодавства України та положення Договору іпотеки при цьому правомірно включив у зміст виконавчого напису вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі, правомірно встановив безспірність вимог заявлених АТ «ОТП Банк».

В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, оскільки під час вчинення нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису він діяв абсолютно правомірно та цілком спираючись на норми чинного законодавства України та положення Договору іпотеки. Вважає, що при цьому правомірно включив у зміст виконавчого напису вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі, правомірно встановив безспірність вимог заявлених АТ «ОТП Банк».

* Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні

вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно статуту Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства «ОТП Банк».

18 березня 2011 року між публічним Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та Товариством з Обмеженою Відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до вимог ст.ст.512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № МЬРОО/007/2007 від 18 грудня 2007 року. Згідно з вищевказаним договором, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором іпотеки № МЬРОО/007/2007 від 18 грудня 2007 року.

Отже, стягувачем являється ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», тому в судовому засіданні суд провів заміну неналежної сторони на належну сторону, згідно якої ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» є відповідачем по справі.

18 грудня 2007 року між ОСОБА_1 (позивачем по справі) та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір № МІ.-РОО/007/2007.

Відповідно до умов Кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав позивачу кредит у сумі 59584,10 доларів США строком користування до 18 грудня 2025 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем 18 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки №РМ1_-РОО/007/2007. Предмет іпотеки - нерухоме майно, загальною площею 66 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

13 жовтня 2009 року начальником управління приватних клієнтів та МСБ Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» у м.Рівне за невиконання умов кредитного договору позивачу направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначається, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, позивачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. У якому позивача було попереджено, що при вимозі протягом ЗО календарних днів з дати отримання цієї вимоги, позивачу необхідно було сплатити відповідачу на вказані ним реквізити наступні суми: суму кредиту в розмірі 58425,49 доларів США; сума відсотків за користування кредитом в розмірі 1573,51 доларів США; сума пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом розмірі 1893,95 гривень; сума штрафу у розмірі 75 грн.

14 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був ознайомлений з даною вимогою.

Представник АТ «ОТП Банк» 27 травня 2010 року подав заяву до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про вчинення виконавчого напису, де була зазначена наступна сума заборгованості за кредитним договором: залишок заборгованості за кредитним договором 59403,11 доларів США; сума несплачених відсотків за користування кредитом за період з 19 грудня 2008 року по 26 травня 2010 року в розмірі 2468,68 доларів США; сума пені за прострочення виконання зобовязань за той же період в розмірі 15803,76 грн.; штрафні санкції 50 грн., загальна сума заборгованості 61871,79 доларів США та 15853,76 грн.

08 червня 2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис зареєстрованого в реєстрі №722, у якому пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, яка належить позивачу по справі.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного майна, пропонував задоволити вимоги ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 61871,79 доларів США та 15853,76 грн., що у гривневому еквіваленті, у відповідності до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленому НБУ від 08 червня 2010 року становить 505940,21 грн. та 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису, що разом становить 507640,21 грн.

2 липня 2010 року відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах,що встановлюють заборгованість. Перелік документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Згідно п.284 наказу Мінюсту «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №20/5 від 03 березня 2004 року заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Документами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні досудової вимоги від 13 жовтня 2009 року про погашення ^заборгованості за кредитним договором, адресованої відповідачем позивачу зазначені наступні суми: сума кредиту в розмірі 58425,49 доларів США; сума відсотків за користування кредитом в розмірі 1573,51 доларів США; сума пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1893,95 гривень; сума штрафу у розмірі 75 грн.

2 заяви від 27 травня 2010 року про вчинення виконавчого напису зазначена сума заборгованості за кредитним договором: залишок заборгованості за кредитним договором 59403,11 доларів США; сума несплачених відсотків за користування кредитом за період з 19 грудня 2008 року по 26 травня 2010 року в розмірі 2468,68 доларів США; сума пені за прострочення виконання зобовязань за той же період в розмірі 15803,76 грн.; штрафні санкції 50 грн.

Аналізуючи вище зазначені документи, судом встановлено,що суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, які виникли на підставі кредитного договору різняться між собою.

Відповідно до 4.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні позивач довів про те, що сума, вказана в заяві про вчинення виконавчого напису від 27 травня 2010 року на підставі якої був вчинений виконавчий напис з ним не була узгоджена, узгоджена була лише сума зазначена в досудовій вимозі з якою він ознайомлений 14 жовтня 2009 року, а також те, що на момент вчинення виконавчого напису відповідач не повідомляв його про нову суму заборгованості, яка значно відрізняється і є набагато більшою ніж у досудовій вимозі, представник відповідача в судовому засіданні не спростував тієї обставини, що з позивачем була узгоджена сума ^ заборгованості, яка зазначена у заяві про вчинення виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності,суд вважає,що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, і безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону, пункту 284 Інструкції та підпункту «б» частини 2 пункту 1 Переліку.

Встановлені обставини свідчить про відсутність у виконавчого напису сили виконавчого документа, в звязку з чим він визнається судом таким, що не підлягає примусовому виконанню, а позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.18,590 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі №722 від 08 червня 2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: