АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просила визнати право власності на нежитлові будівлі літ. „Б-2, загальною площею 150,9кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська №51.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №2637, їй на праві власності належить гараж, що знаходиться за вищевказаною адресою. Протягом січня-червня 2008 року вона самовільно реконструювала цей гараж, змінивши його функціональне призначення. Згідно технічного висновку ТОВ „Аркада-проект, при дослідженні основних несучих конструкцій будівлі літ. „Б-2, що знаходиться по вул. Сумській №51 в м. Харкові, не виявлено дефектів, які знижують їх несучі здібності. Також, основні несучі та огороджуючи конструкції та перекриття знаходяться в задовільному стані. Нежила будівля може використовуватися за своїм призначенням.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач - Харківська міська рада в особі її представника ОСОБА_4, просив розглянути позов по суті заявлених вимог.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2008 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі літ. „Б-2, загальною площею 150,9кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська №51.

В апеляційній скарзі інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові, посилаючись на неповне зясування обставин, які суд вважав встановленими та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема вказують, що районним судом положення ст.328 ЦК України застосовані з порушенням норм матеріального права, а саме без комплексного застосування норм цивільного права, які визначають такий інститут права, як право власності та підстави його набуття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини випливають з установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У порушенні вимог зазначених вище норм процесуального права суд першої інстанції належним чином доводів позивача не перевірив і наданим доказам належної оцінки не дав.

Згідно з ст.9 Закону України від 20.05.1999року „Про архітектурну діяльність (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України „Про планування і забудову територій (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), заінтересовані особи зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, в разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво обєкта містобудування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе в тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 стала власницею гаража, площею 26,6кв.м, з льохом, розташованого по вул. Сумській №51 в м. Харкові, на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2007року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №2637 (а.с.7).

Як вказує сама ОСОБА_1 у позовній заяві, протягом січня-червня 2008року вона самочинно реконструювала гараж, змінив його функціональне призначення. В результаті реконструкції гаража його площа збільшилася до 150,9кв.м.

Згідно положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Але, матеріали справи не містять будь-яких даних про оспорювання права власності позивача на гараж Харківською міською радою або невизнання цього права іншими особами. Навпаки, матеріали справи свідчать про відсутність спору про право власності, а сам позов направлений не на визнання права як такого, а на незаконне, в обхід встановленого порядку, узаконення самочинно збудованого нерухомого майна.

Позивач земельну ділянку в установленому законом порядку під уже забудоване нерухоме майно, з метою його зберігання не отримувала, що робить неможливим судове визнання права власності на самочинно збудоване майно на підставі ст.376 ЦК України.

У ч.2 ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р №1243, в редакції чинній на час ухвалення рішення, прийняття в експлуатацію полягає у підтвердженні готовності обєкту нового будівництва та реконструкції до експлуатації. Даний факт готовність обєкту до експлуатації, встановлюється шляхом підписання, затвердження та реєстрації в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю документу про відповідність обєкту проектній документації.

Зазначений факт судом не встановлений, отже, обовязкова передумова набуття права власності позивачем не виконана.

Окрім того, доказів у підтвердження того, що позивачка в установленому законом порядку зверталася до Харківської міської ради за оформленням права власності на новостворену самочинну будівлю і, що їй безпідставно в цьому було відмовлено, також суду не надавалося.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинні споруди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді -