Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі :

головуючої - судді Висоцька Г.А.

при секретарі - Будім І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним

В С Т А Н О В И В :

04.03.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0300 га виділеної для обслуговування будинку № 149 по вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську, від 10.05.1993 року недійсним.

Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 04.01.2002 року вона придбала у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку №149 по вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську. Інша частина вказаного будинку належить ОСОБА_2 відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 11.01.1958 року. При зверненні до відділу земельних ресурсів Вознесенської міської ради щодо приватизації земельної ділянки їй було відмовлено у зв'язку з тим, що ця земельна ділянка вже приватизована ОСОБА_2 згідно державного акта на право приватної власності на землю від 10.05.1993 року на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 20.04.1993 року №124.

Позивачка вказує, що вказаний державний акт виготовлено з істотними порушеннями порядку видачі державних актів:

- по-перше, правовстановлюючиї документ виданий тільки одному зі співвласників будинку, чим порушено права іншого співвласника;

- по-друге, державний акт видано на земельну ділянку площею 0,0300 га, в той час як житловий будинок №149 розташований по вул. Жовтневої революції розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га,

- по-третє, площа земельної ділянки, зображена в плані зовнішніх меж земельної ділянки (на третій сторінці державного акту) не відповідає площі, яка зазначена на другій сторінці державного акту, позивачка просить позов задовольнити, визнати вказаний державний акт недійсним.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність.

Представник третьої особи відділу Держкомзему у м. Вознесенську Миколаївської області в судове засідання не з»явився, судом належним чином повідомлений про слухання справи.

Представник Вознесенської міської ради проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 452 від 04.01.2002 року, укладеного на універсально товарно-сировинній біржі, ОСОБА_1 являється власником ? частки житлового будинку № 149 з відповідною часткою надвірних господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в місті Вознесенськ, Миколаївської області, по вулиці Жовтневої революції (а.с.5).

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 15.04.2008 року даний договір визнаний дійсним (а.с.6,7).

Згідно договору для надання у користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 11.01.1958 року, земельна ділянка площею 600 кв. м. за адресою вулиця Жовтневої революції 98 «а» в місті Вознесенську надана в користування ОСОБА_5, ОСОБА_2 (а.с.10,11). В подальшому проводилась переномерація будинку на номер 125, 149.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 10.05.1993 року для обслуговування жилого будинку № 149 по вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську Миколаївської області, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 998 право приватної власності на зазначену земельну ділянку площею 0,0300 га передано ОСОБА_2 (а.с.24).

Згідно ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 року (введеного в дію з 15.03.1991 року), який підлягає застосуванню до даних правовідносин, до компетенції міських рад у галузі регулювання земельних відносин, відноситься, зокрема, надання земельних ділянок у власність.

Порядок та підстави безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 17 ЗК України, відповідно до якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки заяву, яка має бути в передбачений законом строк розглянута з подальшим прийняттям відповідного рішення.

З азначене відповідає Декрету КМУ від 26.12.1992 року за № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок та Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 15.02.1993 року за № 10 (які були чинні на час виникнення даних правовідносин).

Отже, підставою набуття права на землю в таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з подальшим оформленням відповідних правовстановлюючих документів.

Як встановлено в судовому засіданні, жилий будинок № 149 по вул.. Жовтневої революції в м. Вознесенську Миколаївської області, на час виникнення даних правовідносин належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 1/2 частці кожному. В подальшому відбулися зміни щодо власників обумовленого нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою, на якій розташовані дані об'єкти нерухомого майна, спільно, пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, будівлю, споруду.

Виходячи з положень вказаної статті та аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані жилі будинки, в разі набуття права власності на частку жилого будинку земельна ділянка як така, що входить до жилого комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише всім співвласникам.

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою жилого комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Передача у власність окремим співвласникам будинку частини земельної ділянки нормами земельного законодавства не передбачена.

Між тим, як вбачається з рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області за № 124 від 20.04.1993 року "Про розгляд заяв громадян на будівництво, оформлення правовстановлюючих документів та упорядкування землекористувань в індивідуальному секторі" громадянину ОСОБА_2 було вирішено передати в приватну власність земельну ділянку, площею 300 кв.м., що розташована по вул.. Жовтневої революції № 149 в м. Вознесенську Миколаївської області, згідно 1/2 частки в загальному домоволодінні для обслуговування жилого будинку.

При цьому, площа земельної ділянки, згідно технічної документації на жилий будинок, складала 600 кв.м.

На підставі вищевказаного рішення виданий державний акт на право приватної власності на землю від 10.05.1993 року для обслуговування жилого будинку № 149 по вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську Миколаївської області, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 998.

Площа земельної ділянки, що була надана в приватну власність, згідно вищевказаного державного акту, становить 0,0300 га

Відповідно до п.п. 1.7, 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затв. наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року має бути виготовлена технічна документація, яка повинна містити, зокрема, абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами.

Але, в цій частині вимоги нормативного акту не були дотримані. Так, технічна документація взагалі відсутня. Також відсутні докази щодо винесення в натуру меж земельної ділянки, встановлення межових знаків та передачу їх на підставі відповідного акту, що позбавляє позивачку можливості доводити, що саме таким чином та саме у вказаному останньою місці, розмірі мала бути розміщена належна позивачці земельна ділянка.

Тому, земельна ділянка в такому порядку не могла бути передана ОСОБА_2 у власність, а, відповідно, не міг бути виданий і державний акт про право приватної власності на землю. Інше суперечило б діючому на той час земельному законодавству.

Оскільки, виконавчий комітет все ж таки прийняв вищевказане рішення про передачу ОСОБА_2 у розмірі 0,0300 га, то державний акт про право приватної власності на землю, як правовстановлюючий документ, має бути визнаний недійсним.

Зважаючи на викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10,11,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним задовольнити.

Державний акт від 10.05.1993 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0300 га, що була надана рішенням Вознесенської міської ради від 20.04.1993 року № 124 для обслуговування житлового будинку №149 по вул. Жовтневої революції в м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_2 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Суддя Висоцька Г.А.