Справа № 2-3274/11
У Х В А Л А

29.11.2011 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Скотаря А.Ю.

при секретарі Кисельові О.Г.

за участі представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участі представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка зазначає, що 10.09.2010 помер її батько ОСОБА_6 Після смерті відкрилась спадщина, яка складається, окрім іншого, з двокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Згідно заповіту від 20.05.2010 батько заповів їй 1/2 частину спірної квартири, в звязку з чим вона 18.10.2010 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину їй видано не було, так як вона не має оригіналів документів на квартиру і фактично не може оформити своє право власності на неї.

Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_6

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі через відсутність спору про право, так як позивачка не надала доказів того, що в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, її пояснення щодо відмови відповідача надати їй документи на квартиру з метою оформлення своїх спадковий прав не підтверджуються жодним доказом. Тобто позивачка ігноруючи встановлений порядок прийняття спадщини та оформлення спадкових прав передчасно звернулась до суду за захистом своїх прав, які не кім не порушені.

Позивачка та її представники проти задоволення клопотання заперечували посилаючись на той факт, що нотаріус 3-ї державної нотаріальної контори, до якої вони звернулись з заявою про прийняття спадщини, усно відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, розяснивши, що за відсутності оригіналів документів на спадкове майно спір необхідно вирішувати в судовому порядку. Про це неодноразово їм казав і відповідач.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши сторони, встановив наступне.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено право нотаріусу відмовити у вчиненні нотаріальних дій і зазначено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобовязані викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок їх оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно викладеного суд приходить до висновку, що отримання письмової відмови від вчинення нотаріальних дій є правом особи, яка звернулась до нотаріусу, а ні обовязком нотаріусу складати письмову відмову.

Факт звернення позивачки до нотаріальної контори 18.10.2010 з заявою про прийняття спадщини сторонами не заперечується. Протягом наступних пяти місяців остання не отримала свідоцтва про право на спадщину, проте фактично одразу ж після закінчення шестимісячного строку після смерті батька звернулась до суду з позовом. Це свідчить, на думку суду, про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в позасудовому порядку, підтверджує позицію позивачки щодо відмови у видачі їй такого свідоцтва нотаріусом та, як наслідок, про наявність спору про право між сторонами.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 зазначено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Зазначене дає підставу суду для відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. На підставі викладеного, керуючись ст. 168 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню окремо від рішення не підлягає.

Суддя А.Ю. Скотар