Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в

складі:

головуючого судді Мавроді Р.Ф.

при секретарі Ганжа Т.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ТДВ «Шахта «Білозерська» про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він з 4 лютого 1981 року до 20 травня 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ( раніше ДГ1 «Добропіллявугілля» ВП ш. «Білозерська»), працюючи в якості МГВМ з повним робочим днем у шахті у шкідливих та небезпечних умовах праці.. За час роботи на вугільному підприємстві отримав професійне захворювання: хронічне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, легенева недостатність першого- другого ступеня, у зв'язку з чим підприємством було видано акт розслідування хроничного професійного захворювання за формою П-4 від 08 травня 2008 року.

Згідно довідкам МСЕК №№ 083513 та 115672 від 20.05.2008 року , йому встановлено 40% втрати професійної працездатності за наслідками професійного захворювання та визнано інвалідом 3-ї групи безстроково.

Після встановлення йому втрати професійної працездатності він * усіма необхідними документами звернувся до відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропіллі для відшкодування матеріальної шкоди, де йому були призначені страхові виплати, а саме: одноразова допомога і щомісячні регресні виплати.

Він вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення, його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоровя, на безпечну працю. У зв'язку з захворюванням цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. Він не може виконувати певні роботи у побуті, вся важка праця лягла на плечі рідних. Дуже втомлюється після навіть нетривалої ходьби, рухів. Крім того, він змушений був звільнитися з роботи. Йому приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням його фізичних обмежень.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, просить суд поновити йому строк для звернення до суду за захистом своїх прав, як пропущений з поважних причин та стягнути з відповідача ТДВ «Шахта «Білозерська» в рахунок

відшкодування моральної шкоди на його користь 40000 гривень виходячи з того, що має серйозні порушення здоровя зі стійким розладом функцій організму, обумовленим наслідками професійного захворювання, які призводять до обмеження життєдіяльності, моральним стражданням, втраті нормальних життєвих звязків.

В обґрунтування поважності пропущення строку для звернення до суду позивач вказав, що він тривалий час перебув на лікуванні та не міг своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до вимог закону.

Представник відповідача , діюча на підставі довіреності, позов не визнала,4- вважає , що згідно зі ст. 153 КЗпПУ в ТДВ «Шахта «Білозерська» створені безпечні і нешкідливі умови праці, а умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, інших засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови відповідають вимогам нормативних актів про охорону праці. Що стосується спричинення моральної шкоди, то позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 4 лютого 1981 року до 20 травня 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ( раніше ДП «Добропіллявугілля» ВП ш. «Білозерська»), працюючи в якості МГВМ з повним робочим днем у шахті у шкідливих та небезпечних умовах праці.. За час роботи на вугільному підприємстві отримав професійне захворювання: хронічне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, легенева недостатність першого-другого ступеня, у звязку з чим підприємством було видано акт розслідування хроничного професійного 1 захворювання за формою П-4 від 08 травня 2008 року.

Згідно довідкам МСЕК №№ 083513 та 115672 від 20.05.2008 року , йому встановлено 40% втрати професійної працездатності за наслідками професійного захворювання та визнано інвалідом 3-ї групи безстроково.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено,ч що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорону праці.

У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоровю ОСОБА_1 заподіяно з вини ТДВ «шахта «Білозерська», що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання, невиконанням обовязків відповідальних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці, низьким рівнем механізації допоміжних процесів. Крім того, у п. 16 та 17 акту вказано, що причиною захворювання є > умови виробництва та порушення власником діючого законодавства.

Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду Україн^^(« 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №

5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, ^кщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається із рішення Конституційного суду від 08.10.2008 року № 20- рп/2008 по справі № 1-32/2008, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «шахта «Білозерська» про відшкодування моральної шкоди^ак як внаслідок отримання професійного захворювання на виробництві позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоровя, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя, вимагають від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, ступеню втрати професійної працездатності, порушення нормального укладу життя, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ТДВ «шахта «Білозерська» на користь ОСОБА_1 20000 грн.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід

відмовити.

Суд вважає обгрунтованими доводи позивача з приводу поважності пропуску строку для звернення до суду за захистом свої прав, тому позивачу слід поновити цей строк.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 17 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 15 грн.

Керуючись ст..ст.5,10,60,88,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 173,233,234,237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, як пропущений з поважних причин.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 20000 (двадцять тисяч ) гривень.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику

Головуючий суддя Р.Ф. Мавроді