Справа № 2-111/2011 р.
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2011 року м.Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Лицура І.М.,
секретаря - Бойків В.П.,
з участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долині справу за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення сплачених за товар грошей та визнання правочинів недійсними,-
Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, звернулася в суд із заявою, в якій просила розглянути дану справу в її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.
Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:
Згідно зі ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Ст. 215 даного кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.
Згідно зі ст. 216 даного кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правлочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, що існують на момент відшкодування.
Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в лютому 2010 року домовилися про те, що відповідач продасть позивачу та його дружині ОСОБА_4 домоволодіння № 606 в с.Торунь Міжгірського району Закарпатської області і дві земельні ділянки, площею 0,3188 га та 0,1863 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться на території Торунської сільської ради. Як гарантію укладення в майбутньому договору купівлі-продажу ОСОБА_5 видав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 довіреність від 13.02.2010 року щодо відчуження вищевказаних об»єктів, що підтверджується копією даної довіреності ВММ № 940341.
З цієї розписки вбачається, що угода купівлі-продажу укладена не була через відмову позивача ОСОБА_3 Даний факт в судовому засіданні підтвердив ОСОБА_5 та не заперечив сам ОСОБА_3, який пояснив, що сам відмовився від укладення договору купівлі-продажу, так як одна з ділянок знаходиться в зоні дії етиленопроводу.
Про те, що передача автомобіля відбулася за домовленістю сторін, свідчить видана ОСОБА_3 довіреність на ім»я ОСОБА_5 з правом розпорядження даним транспортним засобом від 13.02.2010 року, яка і на даний час не скасована.
Дану угоду купівлі-продажу вказаного автомобіля суд вважає законною, оскільки вона здійснена у встановленому порядку і без будь-яких порушень закону.
Письмова розписка ОСОБА_5 від 07.12.2010 року підтверджує, що він продав автомобіль ОСОБА_6 за 5 тисяч доларів США. Як ствердили в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказані гроші передано в березні 2010 року.
Суд критично оцінює пояснення позивача про те, що видана ОСОБА_5 розписка від 23.06.2010 року підтверджує факт розірвання договору купівлі-продажу та обов»язок повернути отримані кошти, оскільки встановлено, що такий договір між ними взагалі не укладався і з тексту розписки не вбачається, що ОСОБА_5 бере на себе які-небудь зобов»язання.
Таким чином довіреність видана ОСОБА_9 на ім»я ОСОБА_5 з дотриманням вимог закону, а твердження про те, що вона є удаваним договором є безпідставним. Повірений ОСОБА_5 вчинив дії відповідно до змісту виданого йому доручення.
При цьому суд також враховує, що наявність етиленопроводу не перешкоджає використанню спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст.ст. 215,216,218,235,657,1000-1003 Цивільного кодексу Українии, керуючись ст.ст. 213-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задоволити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв»язку з їх безпідставністю.
Рішення може бути оскаржено в 10-денний строк з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: