Бобровицький районний суд Чернігівської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року Бобровицький районний суд Чернігівської області

в складі : головуючої -судді В.І.Бойко при секретарі - Савоста К.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 , ,представника відповідача -адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким ,що втратив право на користування житловим приміщенням та усунунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття його з реєстраційного обліку

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві та , уточнюючи свої позовні вимоги в судовому засіданні ,просить визнати ОСОБА_2 таким ,що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі № 2 в будинку № 31 А по вул. Остерській в м. Бобровиця Чернігівської області та усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі. Свої вимоги обґрунтовує тим,що з їй на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина вище названої квартири. На даний час в ній зареєстровані вона , її син та співмешканець ОСОБА_2, з яким вона проживала з 2004 року однією сім»єю. В зв»язку з сімейними обставинами ,їхнє спільне життя не склалося і відповідач сам пішов жити до своєї сестри і на даний час мешкає за іншою адресою . Добровільно відповідач відмовляється знятися з реєстрації , чим порушує її право розпоряджатися своєю часткою квартири.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав ' повністю та пояснив ,що дійсно він значиться зареєстрованим в квартирі ,що належить на праві спільної часткової власності позивачці. Більше 10 років він проживав з позивачкою і з 2004 року по її згоді він був зареєстрованим в її квартирі. За час спільного життя вони нажили спільне майно до складу якого входить мебель , техніка, одяг та інше , крім того за період спільного проживання він виконав ряд ремонтних робіт не тільки в будинку , але біля нього , брав кредит для спільних потреб, давав позивачці на різні потреби гроші. В даний час у позивачки залишився ввесь його одяг , інструменти та особисті речі. Він не залишав будинок , а навпаки позивачка в 2010 році вигнала його з будинку, в ході сварки , але коли він хотів повернутися,то вона його не впустила. Він вважає ,що не має ніяких законних підстав визнавати його таким ,що втратив право на користування житлом , так як добровільно житло не покидав. Також відповідач зазначив ,що намірів проживати з квартирі в нього не має і він зніметься з реєстрації тільки на тій >.мові . коли вони розділять їхнє спільно нажите майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав з підстав зазначених відповідачем .

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просить задовольнити вимоги позивачки, так як вони є законними та обґрунтованими, в зв»язку з тим , що відповідач сам покинув його матір, позивачку по справі, і пішов жити за іншою адресою , не з»являється в квартирі більше року , хоча мав та має вільний доступ до неї.

Треті особи Любас -ОСОБА_5 , виконавчий комітет Бобровицької міської ради в судове засідання не з»явилися, але належним чином повідомлені про розгляд справи , про що свідчать розписки про отримання ними судових повісток,що дає право справу розглянути у їх відсутність.

Вислухавши сторони , ,дослідивши та оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об»єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із таких підстав :

відповідно до витягу , виданого Ніжинським МЕТІ , про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачці належить 1 / 4 частина квартири № 2 в будинку 31 А по вулиці Остерська в м. Бобровиця ( а.с. 8 );

довідкою Бобровицького РВ УМВС України від 27.09.2011 року № 6172 підтверджується ,що відповідач значиться зареєстрованим в кв. 2 буд. 31 А по вул. Остерській в м. Бобровиця ( а.с. 22 );

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності,який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закон за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

В судовому засіданні беззаперечно доведено , про що не заперечував і відповідач ,що позивачка є співвласником квартири № 2 буд. 31 А по вулиці Остерська в м. Бобровиця Чернігівської області;

Актами обстеження житлових умов позивача від 17 липня 2010 , 11 жовтня 2010 року, 05 січня 2011 року , 15 березня 2011 року. 11 липня 2011 року засвідчено факт не проживання відповідача з червня 2010 року по день розгляду справи , про що не заперечували і сторони у справі( а.с. 13-17 );

Відповідно до ст.. 27 ЦПК України особи ,які беруть участь у справі

позовного провадження для підтвердження своїх заперечень зобов»язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. Крім того ст. 60 ЦПК України передбачено ,що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

В судовому засіданні відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те,що в квартирі він не проживає з поважних

причин,так як відповідачка його вигнала , забрала ключі. З цього приводу він звертався до Бобровицького РВ УМВС Українн,однак на підтвердження своїх заперечень , відповідачем не надано ніяких підтверджуючих про те доказів , а тому суд критично оцінює ці доводи відповідача і не може їх прийти до уваги,оскільки вони є необгрунтованими і надуманими.

В судовому засіданні було також встановлено ,що відповідач не має намірів спільно проживати з позивачкою в її квартирі і зніметься з реєстрації тільки після розподілу їхнього спільного нажитого майна. Вказані відповідачем обставини є підставами не визнання ним позову. Суд вважає ці доводи такими ,що суперечать чинному законодавству і не можуть бути прийняті судом , так як питання щодо розподілу спільно нажитого майна сторін відповідач може вирішити окремо за його бажанням і це не має ніякого відношення щодо даного спору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу , як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном .

В судовому засіданні беззаперечно доведено ,що не проживання і не користування відповідачем квартирою , а також не бажання в подальщому в ній проживати ,будучи в ньому зареєстрованим ,створює позивачу ,як співвласнику квартири певні незручності та страждання з цього приводу, обмежує в певній мірі безперещкодне користування ,володіння і розпорядження нею належним їй майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь- які угоди відповідно до Закону за своєю волею,незалежно від волі інщих осіб.

Таким чином позивач скористався своїм законним правом ,передбаченим ст. 391 ЦК України ,і як власник майна вправі вимагати захисту свого права від особи,яка перещкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд .

Виходячи із вище викладеного ,суд вважає, що відповідач втратив право на користування житлом квартирою № 2 буд. 31 А по вулиці Остерській в м. Бобровиця , співвласником , якої є позивач., так як був відсутній в ній без поважних причин понад рік. Тому вимоги позивача не суперечать ст. 405ч. 2 ЦК України , відповідно до якої член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад рік,що і було доведено наданими позивачем і дослідженими в суді доказами, а відповідачем ці докази не спростовані, а навпаки ним було виражене в судовому засіданні його волевиявлення пов»язане з небажанням проживати спільно з позивачкою у квартирі.

За таких обставин позов позивача є законним, обгрунтованим і таким,що підлягає задоволенню в повному обсязі,а тому слід визнати ОСОБА_2 таким ,що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі № 2 в будинку № 31 А по вул. Остерській в м.

Бобровиця Чернігівської області та усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Керуючись ст. 41 Конституції України , Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, ст. 391, 405 ЦК України , ст..ст. 10,11,60,61,209,212- 215,218 ЦПК України-,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким ,шо втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі № 2 в будинку № 31 А по вул. Остерській в м. Бобровиця Чернігівської області та усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі.

На рішення сторонами може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами , які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду,протягом десяти днів після отримання копії рішення суду. ГОЛОВУЮЧИЙ: Суддя

Бобровицького районного суду

Суддя