АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

«18» січня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

судців: Савіної Г.О., Турік В.П.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування віл нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суцу з позовом до Відцілення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відцілення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи тривалий час у шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання.

Первинним висновком МСЕК у 2003 році йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 30%, з яких - 25% первинно по вібраційній хворобі і 5% по трудовому каліцтву з 1993 року безстроково. При переогляді у 2008 році відсоток втрати працездатності, у звязку із погіршанням стану здоровя змінився і висновком йому встановлено 45%, з яких 40% по вібраційній хворобі та 5% по трудовому каліцтву.

Вважає, що відповідачем йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 173 тис. грн. та просив суд стягнути цю суму з Відцілення Фонду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Відцілення Фонду на його користь моральну шкоду в розмірі 30 тис.грн. в решті позову відмовлено. Стягнуто з Відділення Фонду 15 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Інші судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі Відцілення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, позивачем не надано доказів на підтвердження факту наявності моральної шкоди та розрахунків розміру такої шкоди; не проведено медико- соціальної експертизи для встановлення факту спричинення моральної шкоди; суд не звернув уваги та той факт, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до

суду із позовом, Відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі, а тому стягнення моральної шкоди на користь позивача - безпідставним.

Крім того, відповідач вважає, що Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. №20рп/2008р., право громадян на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду скасовано для всіх застрахованих громадян, незалежно від дати встановлення втрати працездатності

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду, як законне і обгрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працюючи тривалий час у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 06.10.2003р. позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 30%, з яких 25% первинно по вібраційній хворобі і 5% по трудовому каліцтву з 1993 року безстроково. При переогляді висновком МСЕК від 22.11.2008 р. відсоток втрати працездатності, у звязку із погіршанням стану здоровя змінився і йому встановлено 45%, з яких 40% по вібраційній хворобі та 5% по трудовому каліцтву (а.с. 14, 15).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим ним професійним захворюванням.

Цей висновок суду відповідає положенням ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ в редакції, що діяла на час встановлення позивачці вперше стійкої втрати працездатності, якими передбачено, що відшкодувати заподіяну працівникові моральну шкоду, отриману внаслідок ушкодження його здоровя за наявності факту заподіяння цієї шкоди, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зазначений висновок суду узгоджується також із рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2004 від 27.01.2004 року, відповідно до якого громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивача турбують болі, постійно повинен проходити лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, тому доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві у звязку з відсутністю висновку ЛКК щодо наявності у нього моральних страждань й необхідності в такому випадку обовязкового проведення МСЕК для встановлення факту спричинення йому моральної шкоди є необгрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, так як такий висновок відповідного медичного органу є необхідним тільки для тих працівників, яким не спричинено втрати професійної працездатності.

Районним судом обґрунтовано взято до уваги рішення Конституційного Суду України №б-рп/2007 від 09.07.2007, №10-п/2008 від 22.05.2008 р., якими зокрема встановлено, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасувати їх з об'єктивних причин, це створює протиріччя у

законодавстві і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищенаведене, доводи Відділення Фонду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог безпідставні, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача у жовтні 2003 року, тобто до набрання чинності, як Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законами України «Про державний бюджет України на 2007 та 2008 роки», якими було зупинено дію чинності норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, заподіяної внаслідок втрати профпрацездатності на 2006, 2007 роки, а на 2008 рік - дію цих норм припинено.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, враховуючи, що Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності» не встановлений конкретний розмір моральної шкоди в разі стійкої втрати професійної працездатності, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем профзахворювання, і повязані з ним фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 30000грн. до 20000( двадцяти тисяч грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. З ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 жовтня 2010 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_5 зменшивши цей розмір з 30 тис. грн. до 20 тис. грн. (двадцяти тисяч грн.)

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: