Справа № 2-1712/11
У Х В А Л А

04.11.2011 м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанкзвернулося з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, якою він просить обмежити Відповідачів у праві виїзду за межі території України до виконання ним своїх зобовязань, заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Донецькій області видачу Відповідачам паспорта/проїзного документа, Адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у Відповідачів паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову№ 9 від 22.12.2006 року з наступними змінами, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом обмеження Відповідачів у праві виїзду за межі території України та заборони на видачу Відповідачам паспорта/проїзного документа, суд вважає, що цей вид забезпечення не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не є необхідним для виконання судового рішення та може порушити права відповідачів, гарантовані ст.33 Конституції України, а саме щодо свободи пересування, вільний вибір місця проживання, права вільно залишати територію України.
При таких обставинах, суд вважає, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-
В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанкпро забезпечення позову по цивільній справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 5 днів після отримання копії ухвали.
Суддя: Шишилін О. Г.