Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Васильковського В.М. Проскурніцького П.І.

секретаря Возняк В.Д.

з участю апелянта ОСОБА_1,

представника прокуратури Івано-Франківської області

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою прокурора Тисменицького району в інтересах держави в особі Тисменицької міської ради до ОСОБА_1 про стягненнякоштів, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 05 травня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року прокурор Тисменицького району в інтересах Тисменицької міської ради звернувся із заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при ухваленні рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2010 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування виплат у звязку з тимчасовою втратою працездатності відмовлено. Суд не вирішив питання про повернення коштів, які були частково виплачені ОСОБА_1 в розмірі 25 741, 33 гривень виплачених за скасованим рішенням суду першої інстанції. Заявник просив застосувати поворот виконання рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_1 на користь Тисменицької міської ради в особі Управління державного казначейства в Тисменицькому районі 25 743, 33 грн.

Рішенням Тисменицького районного суду від 05 травня 2011 року заяву задоволено.

_______________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-883/2011 р. Головуюча у 1 інстанції Дузінкевич І.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_3

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову прокурора.

Апелянт в скарзі зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог матеріального і процесуального права, судом не зясовано коло осіб, чиї інтереси зачіпає майновий спір. Вважає, що суд, вирішуючи справу та задовольняючи позов, не залучивши до участі в справі управління державного казначейства в Тисменицькому районі.

Прокурор не змінив предмет або підставу позову, ним обрано неправильний спосіб захисту інтересів Тисменицької міської ради та неправильно визначено норми матеріального права, що підлягають застосуванню в даних правовідносинах, заявлений позов слід було відхилити.

Крім того, виплата проводилась на підставі рішення суду, тому апелянт є добросовісним набувачем спірних грошових сум і отримана заробітна плата поверненню не підлягає.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта який вимоги скарги підтримав, представника прокуратури яка вимоги скарги не визнала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення заяви прокурора про поворот виконання рішення суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_1 на підставі скасованого рішення суду першої інстанції неправомірно отримав 25741,33 гривень, тому зазначена сума підлягає поверненню.

Доводи апелянта, що отримані кошти за рішенням суду є заробітною платою, тому згідно законодавства не можуть стягуватись після скасування є необґрунтованими.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції 23 грудня 2010 року встановив, що ОСОБА_1 відсторонений від роботи не роботодавцем як передбачено ст. 46 КЗпП, що може бути підставою для стягнення заробітної плати за вимушений прогул за нормами КЗпП, а постановою старшого слідчого прокуратури у зв»язку з вчиненням злочину за який засуджений на підставі ст. 147 КПК.

За змістом ст. 94 КЗпП та ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується за виконану роботу.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням» право на матеріальне забезпечення виникає з настанням страхового випадку в період роботи, тому також не були задоволені вимоги ОСОБА_1 про відшкодування виплат у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності в період відсторонення за постановою слідчого.

Стягнута судом першої інстанції сума згідно рішення від 23 вересня 2010 року не могла вважатись як заробітна плата ОСОБА_1, тому особливості застосування повороту виконання рішення в даному випадку застосовуватись не можуть.

Суд вирішив заяву прокурора про поворот виконання рішення суду по суті правильно, застосувавши норми процесуального права, які регулюють відповідні правовідносини. За результатами розгляду суд повинен був постановити ухвалу, а не рішення, однак як передбачено ч.2 ст. 308 ЦПК не може бути скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 5 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючого Р.Й. Матківський

Судді В.М.Васильковський

ОСОБА_4