Справа № 2-1721/11
20 грудня 2011 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючої - судді Савицької Л.Й.
при секретарі Кравець І.А.
у заочному порядку (заочно) розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
16 листопада 2011 року позивач звернулася до суду із даним позовом та просить суд постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку відповідача до повноліття дитини.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2006 року, який вона має намір розірвати. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює та має стабільний щомісячний заробіток.
Позивач в судове засідання не прибула, до суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
З копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2006 року та від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3,7), який згідно довідки ОСББ Чайка, №2665 від 14.11.2011 року знаходиться на утриманні позивачки (а.с.6).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Вище вказаними нормами Сімейного кодексу України та розясненнями Пленуму ВСУ України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввизначено, що в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач здоровий та працездатний, офіційно працює та має стабільний щомісячний дохід, інших утриманців не має, не приймає участі в утриманні неповнолітньої дитини, належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам дитини та позивача, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі, визначеному в позові.
Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і задовольняє їх.
Суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 94 грн. 10 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 183 СК України, суд, -
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Казахстан на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_3 29 травня 2027 року, починаючи стягнення з 16 листопада 2011 року.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 94 грн. 10 коп.
Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів після одержання його копії.

Згідно ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча: Л.Й. Савицька