АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/4516/11 Справа № 22ц-7322/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Качур Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2011року за позовом прокурора Самарського району м.Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання договору дарування недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа Відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області, про зняття з реєстрації та усунення перешкод в користуванні власністю, -

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року прокурор Самарського району м.Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання договору дарування недійсним((а.с.1-4,т.2).

Прокурор зазначав, що ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.1999року належало домоволодіння №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську.

У 1986році ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_7, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, 10.02.98року народження, сина ОСОБА_4, 23.10.86року народження, інваліда з дитинства 2 групи.

30.09.98року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано.

На протязі тривалого часу ОСОБА_5 перешкоджав ОСОБА_7 з дітьми проживати у зазначеному будинку. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.09року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 09.02.10року, за ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_3, 10.02.98року народження, визнано право користування будинком №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську, разом з матірю ОСОБА_7 вони вселені до будинку.

В ході виконання вказаного судового рішення зясувалося, що ОСОБА_5 10.02.10року подарував зазначений будинок ОСОБА_2, яка як новий власник будинку відмовилася виконати рішення суду про вселення ОСОБА_7 та дітей ОСОБА_4, ОСОБА_3

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що договір дарування зазначеного будинку укладено 10.02.10року в порушення вимог ст.177 СК України та Закону України «Про охорону дитинства» без дозволу органу опіки та піклування, прокурор просив визнати недійсним договір дарування домоволодіння №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську від 10 лютого 2010року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Скасувати реєстрацію договору дарування від 10 лютого 2010року в реєстрі прав власників нерухомого майна(а.с.1-4, т.2).

У листопаді 2010року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_7, третя особа Відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області, про зняття з реєстрації та усунення перешкод в користуванні власністю(а.с.3-5,т.1).

Свої вимоги ОСОБА_2 обгрунтувала тим, що на підставі договору дарування від 10 лютого 2010року, укладеного між нею та ОСОБА_5, є власником домоволодіння №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2010року розяснено рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2009року у цивільній справі №2-1162/09 в частині вселення ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, 10.02.1998року народження, у будинок №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську. В ухвалі зазначено, що за умови наявності на час виконання рішення суду права власності на даний будинок у особи, яка не була учасником процесу та стороною виконавчого провадження ОСОБА_2, не може бути виконане у примусовому порядку без заміни боржника у виконавчому провадженні та(або) визнання недійсним чи розірвання договору дарування будинку.

Вказуючи на те, що відповідач ОСОБА_7 в порушення зазначеної ухвали не припинила реєстрацію за адресою спірного будинку, вона як власник останнього не може реалізувати свої права власника, передбачені ст.317 ЦК України, ОСОБА_2 просила усунути перешкоди в користуванні власністю; скасувати реєстрацію ОСОБА_7 за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Жовтоводська, будинок, 4; зобовязати відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осб Самрського РВ ДМУ УМВД України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_7 за вказаною адресою(а.с.3-5, т.1).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2011року позов прокурора Самарського району м.Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання договору дарування недійсним, задоволено.

Визнано недійсним договір дарування домоволодіння №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську від 10 лютого 2010року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Скасована реєстрація договору дарування від 10 лютого 2010року в реєстрі прав власності нерухомого майна.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя особа Відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Дніпропетровській області, про зняття з реєстрації та усунення перешкод в користуванні власністю, відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат(а.с.64-65,т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову прокурору в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3, ч.1 ст.11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо житлового будинку.

Статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Стаття 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" вимагає попереднью згоду органу опіки і піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, права користування якими мають діти.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

По справі встановлено, що з 1986року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.09.98року. З часу реєстрації шлюбу ОСОБА_7 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.1999року був ОСОБА_5 Від шлюбу подружжя ОСОБА_5 має малолітнього сина ОСОБА_3, 10.02.98року народження, і сина ОСОБА_4, 23.10.86року народження, інваліда з дитинства 2 групи(а.с.15-16).

Діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також проживали у зазначеному будинку. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2009року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 09 лютого 2010року, за ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_3, 10 лютого 1998року народження, визнано право користування будинком №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську(а.с.5-7).

10 лютого 2010року ОСОБА_5 подарував будинок №4 по вул.Жовтоводській в м.Дніпропетровську ОСОБА_2Ю.(а.с.8).

Як встановлено судом, договір дарування зазначеного будинку, право на користування яким мають діти ОСОБА_5 - ОСОБА_3, 10.02.98року народження, і син ОСОБА_4, 23.10.86року народження, інваліда з дитинства 2 групи, укладено без дотримання вказаних вимог закону, а саме: без попередньої згоди органу опіки і піклування.

Встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, порушення відповідачами житлових прав та інтересів дітей ОСОБА_3, 10.02.98року народження, та ОСОБА_4, 23.10.86року народження, інваліда з дитинства 2 групи, суд, з урахуванням зазначених вимог закону, прийшов до правильного висновку про задоволення позову прокурора Самарського району м.Дніпропетровська в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 23.10.86року народження, інваліда з дитинства 2 групи, і обгрунтовано визнав договір дарування від 10 лютого 2010року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, недійсним.

Доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, дослідженим доказам суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-