АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.,

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» про розірвання договору та стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», в якій просив розірвати договір про участь у спільній діяльності по будівництву № 43 від 04 квітня 2008 року та стягнути вклад на житлове будівництво в сумі 671959,00 грн., з урахуванням інфляційних витрат у розмірі 231843,65 гра, що разом складає 903802,65 гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.04.2008р. між ним та відповідачем було укладено договір про участь у будівництві № 43, за яким відповідач зобов'язався передати у його власність нежитлове приміщення на загальною площею 63,9 м.кв. у адміністративно-торгівельному центрі, будівництво якого здійснюватиметься на земельній ділянці по вул. Клочківській (кут вул. Космічної). В подальшому ним було внесено за договором грошові кошти у розмірі 671959,00 грн. в період з 07.04.2008 до 30.10.2008 року.

Вважає, що він виконав належним чином свій обов'язок щодо внесення вкладу. Але відповідач не виконав свій обов'язок щодо завершення будівництва у 4 кварталі 2009 року, як було передбачено договором, та не передав нежитлове приміщення. У зв'язку з невиконанням обов'язку відповідачем він зупинив виконання свого обов'язку щодо внесення відповідачу остаточної суми внеску, визначеної в абзаці 2 п.1 додатку 2 до договору. 01.11.2010 року письмово звернувся до відповідача з проханням повідомити про дату, коли відповідач планує виконати своє зобов'язання, та отримав лист про перенесення строку здачі в експлуатацію будівлі на 2-й квартал 2012 року. Другим листом відповідач повідомив про невизначеність строку здачі в експлуатацію будівлі, зазначивши про призупинення будівництва та про намір його відновлення. 11.022011 року позивачем був направлений лист відповідачу з вимогою негайного виконання зобов'язань за договором або повернення грошових коштів.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив стягнути суму 981923,38 грн., з якої - розмір інфляційних витрат у сумі 252822,71 грн., основної суми вкладу у розмірі 671959,00 грн. та трьох відсотків річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 57141,67 грн..

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що позивач, посилаючись на норми ЦК України про обов'язковість виконання зобов'язань, власноруч порушив свій обов'язок щодо внесення вкладу до спільної діяльності. Відповідно до п.п. 3.1,3.2 договору розмір внеску в спільну діяльність складає 729147,00 грн. Строки внесення грошових коштів визначені графіком, що наведений в додатку № 2 до Договору: 50% внеску - до 8 квітня 2008р., а другі 50% - рівними частинами по 30 381 грн. 7 числа кожного місяця, починаючи з 01 травня 2008р. до 30 квітня 2009 року.

В порушення умов договору ОСОБА_1 не виконав свій обов'язок. 30 жовтня 2008 року він зробив останній внесок за договором в сумі 125100 грн. (за 4 місяця), після чого припинив внески. На прохання позивача, який посилався на відсутність коштів, 06.03.2009 р. був встановлений строк внесення заборгованості за договором в сумі 60762,00 грн. - 7 жовтня 2009 року. Однак і цей строк був порушений позивачем, зазначена сума не внесена до цього часу. Будівництво обєкта здійснюється в рамках спільної діяльності, одним з учасників якої є позивач. Після припинення банківського кредитування на весні 2008 р., кошти учасників залишились єдиним джерелом фінансування будівництва. Порушення учасниками, своїх обовязків щодо фінансування будівництва в період кризи негативно вплинуло на можливість завершення будівництва у заплановані раніше строки. Відповідно до п. 7.4 договору «після 30 днів з моменту невнесення учасником свого внеску в сумі, що вказана в договорі, забудовник вправі розірвати договір та передати третім особам право на отримання приміщення, що обумовлено п. 1.2. цього договору, без попередньої згоди учасника. В цьому разі грошові кошти, що були внесені учасником, повертаються йому в строк 90 днів з моменту здачі будинку в експлуатацію за винятком витрат, які складають 10 % від суми коштів, фактично внесених учасником». Вони скористались своїм правом та розірвали договір, про що повідомили позивача листом від 22.02.2011 року, а також повідомили позивача про те, що сума 601546.5 грн. (за винятком 10 % від суми коштів, фактично внесених Учасником) буде йому сплачена в строк 90 днів з моменту здачі будинку в експлуатацію у відповідності до договору.

Вважає, що вимога про розірвання Договору не підлягає задоволенню, тому що договір вже розірваний. Що стосується повернення внеску, то строк виконання цього обов'язку відповідача за договором на цей час ще не настав, тому позов заявлений передчасно та не підлягає задоволенню.

Також зазначив, що заявлені в позові вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних є необґрунтованими, тому що ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачає відповідальність лише у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, а зобов'язання відповідача не має грошового характеру. Відповідач зобов'язаний побудувати об'єкт та передати приміщення в ньому позивачу.

Відповідальність за прострочення такого зобовязання ані законом, ані договором не встановлена. Крім того, інфляційні витрати та 3% річних нараховані з моменту внесення внесків позивачем, коли взагалі ніяких обов'язків відповідача щодо повернення внеску не існувало.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Розірвано договір про участь у будівництві № 43 від 04 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна».

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального та матеріального права. Не враховано, що він належним чином виконував свої обовязки та сплачував кошти навіть раніше ніж визначено договором.

Сторони у двосторонньому порядку погодили нові строки сплати залишку у сумі 60732 грн.

Будівництво не було закінчено у визначений строк, атому він скористався своїм правом і згідно ст. 538 ч. З ЦК України зупинив виконання свого зобовязання.

Тобто, свої обовязки не виконав відповідач та істотно порушив умови договору.

Безпідставно не задоволені його клопотання про витребування доказів по будівництву у відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 04 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» було укладено договір про участь у спільній діяльності по будівництву № 43, згідно умов якого останній здійснює спільну діяльність з будівництва адміністративно - торгівельного центру, а учасник (учасники) приймає участь у спільної діяльності.

Будівництво здійснюється на земельній ділянці по вул. Клочківській (кут вул. Космічної) в м. Харкові. Після завершення будівництва за умов виконання учасником своїх обов'язків забудовник передає у власність позивача нежитлове приміщення на дев'ятому поверсі східного крила для розміщення офісу загальною площею 63,9 м.кв..

Відповідно до п.п. 3.1,3.2 договору розмір внеску в спільну діяльність складає 729147 грн. Строки внесення грошових коштів визначені договором: 50% внеску - до квітня 2008 року, а другі 50% - рівними частками по 30 381 грн. 7 числа кожного місяця, починаючи з 01 травня 2008 року до 30 квітня 2009 року.

Згідно наданих квитанцій до прибуткового касового ордеру ОСОБА_1 було внесено відповідачу грошові кошти у розмірі 671 959 грн. за період з 07 квітня 2008 року до 30 жовтня 2008 року.

06 березня 2009 року сторонами було підписано нову редакцію додатку № 2 до договору, яким передбачено внесення заборгованості за договором в сумі 60762,00 грн. до 07 жовтня 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що він безпідставно зупинив виконувати свої обовязки за договором, оскільки припинив вносити внески ще на початку березня 2009 року, коли не мав таких підстав та не надав належні докази існування таких підстав суду.

У звязку з неможливістю внесення позивачем коштів було укладено додаток № 2 про продовження строку внесення цих коштів. Однак, не внесені вони і до цього часу.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято посилання позивача на вимоги ст. 538 ЦК України, оскільки сторонами укладено договір, в якому вони оговорили всі умови та наслідки при настанні певних обставин.

Виконання умов договору сторони і повинні дотримуватись.

Відповідач повідомив позивача листом від 22 лютого 2011 про розірвання договору та готовність повернути йому суму внесених коштів за винятком 10%, що складає 601546,5 грн., у відповідності до Договору. Цей лист позивач отримав 24 лютого 2011 року.

Що стосується позовних вимог в частині повернення внеску, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на наступне.

Договором про участь у будівництві № 43 від 04 квітня 2008 року передбачено, що після завершення будівництва лише за умов виконання учасником своїх обов'язків Забудовник передає у власність певне нежитлове приміщення. Свої обов'язки щодо внесення вкладу, викладені в додатку № 2 до договору, позивач в повному обсязі не виконав.

Повідомляючи позивача про розірвання договору, відповідач діяв у відповідності до договору. В листі від 22 лютого 2011 року відповідач визнав свій обов'язок щодо повернення внеску за винятком 10%, як передбачено договором, що становить 601546,50 грн., та повідомляв позивача про строк повернення коштів. Відповідно до п. 7.4 договору «після 30 днів з моменту невнесення учасником свого внеску в сумі, що вказана в договорі, забудовник вправі розірвати договір та передати третім особам право на отримання приміщення, що обумовлено п. 1.2. цього договору, без попередньої згоди учасника. В цьому разі грошові кошти, що були внесені учасником, повертаються йому в строк 90 днів з моменту здачі будинку в експлуатацію за винятком витрат, які складають 10 % від суми коштів, фактично внесених учасником».

Таким чином, на цей час строк виконання обов'язку відповідача щодо повернення коштів ще не настав, тому вимога про стягнення внеску не підлягає задоволенню. Договором не передбачена можливість повернення внеску в повному обсязі, без винятку 10%, якщо учасником порушений строк його внесення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують; підстав для скасування рішення суду не вбачається. Що стосується клопотання відповідача про зняття арешту, то відповідно до вимог ст. 154 п. 6 ЦПК України це клопотання розглядається судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий суддя

Судді -