АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 4 ) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«20» грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника відповідача - Бершадської Людмили Станіславівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, 3 особа - Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування шкоди здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) і уточнивши свої позовні вимоги просив суд стягнути з Відділення Фонду одноразову допомогу в розмірі 64852грн., щомісячні страхові виплати в сумі 648,52грн. починаючи з 06.11.2006р. та послуги за юридичну допомогу в сумі 800грн.

В обґрунтування позову зазначив, що працюючи на підприємстві ПАТ «ПівнГЗК» у шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 08.11.2006р. йому первинно встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 35% та встановлена 3 група інвалідності.

Постановою Відділення Фонду від 19.02.2007р. йому призначена одноразова допомога у розмірі 20200грн. та щомісячні виплати у розмірі 396,22коп.

При розрахунку страхових виплат відповідачем не вірно було визначено період обчислення середньої заробітної плати. Оскільки у 2006 році він не працював по хворобі і відпустці, а у 2005 році значну частину робочого часу знаходився на лікарняному, тому вважає, що останніми повними місяцями його роботи на підприємстві були серпень, вересень і жовтень 2005 року і одноразова допомога повинна становити 63651,70грн. та щомісячні виплати в сумі 636,52грн.

Посилаючись на ці обставини просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2011 року позов ОСОБА_1, з урахуванням ухвали від 19 жовтня 2011 року про виправлення описки, задоволено частково. Стягнуто з Відділення ІФонду на користь позивача 43451,70грн. одноразової страхової виплати, зобов,язано відповідача призначити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати з 06.11.2006р. у розмірі 636,52грн., стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 300грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 15грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в позові у зв'язку із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зокрема, суд не врахував Положення «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним страхуванням» і для розрахунку застосував не 6 місяців, які передували складенню Акту розслідування профзахворювання, а 3 місяці (серпень-жовтень 2005р.); не взяв до уваги, що відповідачем вірно здійснено розрахунок одноразової допомоги.

Крім того, суд не правомірно стягнув витрати за надання юридичної допомоги в сумі 300грн, оскільки процесуальний статус ОСОБА_2 зазначено як представник.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач з 1997 року по день звільнення з роботи у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності - 13.11.2006р., працював у шкідливих умовах праці черговим електрослюсарем на ПАТ «ПівнГЗК» (а.с. 5, 6).

Первинним висновком МСЕК від 08.11.2006 року йому було вперше встановлено 35% втрати професійної працездатності та встановлена 3 група інвалідності (а.с. 7).

Постановою Відділення Фонду №3860Н від 19.02.2007р. ОСОБА_1 призначена одноразова допомога у зв'язку із втратою професійної працездатності в розмірі 20200грн. та щомісячні страхові виплати в сумі 396,22грн. із розміру середньої заробітної плати 1132,06грн (а.с. 8).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача одноразову страхову виплату в сумі 43451,70грн. та зобов'язуючи призначити щомісячні страхові виплати в сумі 636,62грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не вірно визначено період для обчислення середньої заробітної плати для призначення страхових виплат.

Із зазначеним висновком суду не погоджується колегія виходячи з наступного.

Відповідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені на судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Пункт 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначає, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

А п.10 цієї ж статті передбачає, що середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ №1266 від 26.09.2001р. затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», з наступними змінами, (надалі - Порядок обчислення). Зазначеним Порядком обчислення, а саме п. 4, передбачено, що розрахунковим періодом для застрахованих осіб є останні 6 календарних місяців (з 1 до 1 числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок ….

З матеріалів справи убачається, що Акт розслідування професійного захворювання №26 складений 28.09.2006р., тому ПАТ «ПівнГЗК» правомірно було взято заробітну плату ОСОБА_1 за 6 календарних місяців, що передували складанню акту, тобто березень-серпень 2006 року.

Абз. 3 п.4 вище вказаної Постанови КМУ №1266 зазначає, що місяці розрахункового періоду, в яких застрахована особа не працювала (з першого до першого числа) з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами та ін.) виключаються з розрахункового періоду.

Із наданої апеляційному суду довідки №1856/9 від 12.02.2007р. вбачається, що підприємством для призначення одноразової страхової виплати і щомісячної компенсації було взято заробітну плату ОСОБА_1 з березня по серпень 2006 року та підприємством вірно було визначено розмір середньої заробітної плати, а твердження позивача про те, що він не працював у 2006 році спростовується зазначеною довідкою з якої убачається, що з 01.03. по 31.03. ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, у квітні відпрацьовано 18 днів, в травні 21 день, з 30.05. по 30.06. позивач знаходився на лікарняному, у липні відпрацьовано 4 дні і у серпні 12 днів (а.с. 179).

Тому колегія вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що оскільки останніми повними місяцями роботи позивача на підприємстві були серпень-жовтень 2005 року, у зв'язку із його непрацездатністю з листопада 2005 року по листопад 2006 року, тому середній заробіток ОСОБА_1 за серпень-жовтень 2005 року повинен складати 1818,62грн.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо неправомірного стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 300грн. виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 та ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, є витратами, пов'язаними з розглядом справи. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. За змістом зазначених норм закону витрати, пов'язані з оплатою участі у справі представника сторони не відносяться до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що на підставі квитанції від 22.03.2007р. ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_2 300грн. на підставі договору по представництву його інтересів у Тернівському районному суді (а.с. 10). Саме як представника ОСОБА_1 вказано процесуальний статус адвоката ОСОБА_2 у позовній заяві і в журналах судового засідання від 20.01.2010р., 24.02.2011р., 04.03.2011р. (а.с. 79, 99, 125).

А зазначена в квитанції сума 300грн. за надання правової допомоги свідчить лише про визначену адвокатом вартість послуги, а не про оплату позивачкою правової допомоги.

Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи і при розгляду справи судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до п. 3, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди здоров'ю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст. ст. 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, 3 особа - Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування шкоди здоров'ю, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: