__________________________________________________________________
Справа № 2-16/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2011 року, Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді - головуючого Місінкевича А.Л.

при секретарі Цмикайло Т.В.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд смт. Ярмолинці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державна іпотечна установа про визнання дій незаконними та визнання договору недійсним

встановив:

Позивачка звернулась із позовом до ПАТ КБ ПриватБанкіз вимогами визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкщодо зміни відсоткової ставки по договору про іпотечний кредит від 01.02.2008 року з 15 % річних до 25,08 % річних незаконними. Крім того заявлено вимоги визнати додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 01.02.2008 року укладену 01.08.2008 року, недійсною, як укладену внаслідок обману і стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкна користь позивача одержані від неї на виконання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 01.02.2008 року, укладеної 01.08.2008 року, 45 795,97 гривень (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.11.2010 року дорівнює 5 784,00 доларів США), та 19 868,20 гривень та заподіяних збитки в сумі 3 967,46 гривень та понесенні судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. В суді пояснив, що позивачка уклала договір про іпотечний кредит із відповідачем, згідно якого ПриватБанк надав їй кредит у сумі 60 000 гривень із сплатою 15 % річних та з терміном повернення до 01.02.2018 року. Розмір мого щомісячного платежу згідно кредитного договору становив 975,68 гривень у місяць. Вказаний кредит наданий по програмі Житло в кредитв межах співробітництва з Державною іпотечною установою (далі - ДІУ) і в подальшому мав бути переданий ДІУ для рефінансування. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору права вимоги за договором можуть бути передані у заставу або відступлені ДІУ або іншим особам. При цьому згідно із п. 8.8. даного договору у випадку, якщо права кредитора за ним не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, Відповідач має право змінити розмір відсоткової ставки до розміру звичайної відсоткової ставки, що встановлена у нього для таких видів кредитів. При цьому застосовувався механізми зміни, що вказаний у пункті 8.9. кредитного договору, тобто шляхом направлення повідомлення про збільшення відсоткової ставки. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. З моменту одержання кредиту належним чином виконувала усі взяті на себе зобов'язання. В липні 2008 року їй зателефонували з Ярмолинецького відділення ПриватБанку і повідомили, що ПриватБанком прийняте рішення про підняття з серпня 2008 року відсоткової ставки по її кредитному договору. Після цього звернулась в Ярмолинецьке відділення банку, де працівники усно повідомили, що оскільки ДІУ відмовила банку у рефінансуванні іпотечного кредиту, чим не виконує своїх зобов'язань по договору про співпрацю з ПриватБанком, то з серпня 2008 року відсоткова ставка по моєму кредитному договору становитиме 25,08 % річних, бо іпотечні кредити оформлялися на пільгових умовах і надалі з боку ДІУ не були компенсовані банку відсотки через відсутність у ДІУ фінансової можливості. При цьому вказали, що тепер розмір місячного платежу по кредитному договору становитиме понад 1400 гривень, даний платіж був дня неї обтяжливим тому їй запропонували укласти додатковий договір до кредитного договору, перевівши суму кредиту у долари США з відсотковою ставкою 1,17 % на місяць, що становитиме 14,04 % річних. Із запропонованою пропозицією вона погодилась, оскільки щомісячних платежів становитиме 225,71 доларів США (по курсу НБУ станом на 1.08.2008 року 1093,58 гривні), а сплачувати щомісяця по кредиту понад 1400 гривень не було можливості, що призвело б до виникнення заборгованості з подальшим зверненням стягнення на предмет іпотеки, тому вона 01.08.2008 року підписати додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № НМ.ЮОІ від 01.02.2008 року. Відповідно до вказаної додаткової угоди зобов'язання перед ПриватБанком були виражені у доларах США, щомісячний платіж був установлений у розмірі 225,71 доларів США, хоча кредит одержала у гривні, а Приватбанк зі свого боку не видав жодного долара США.

У жовтні 2010 року отримала від ДІУ відповідь, в якій вказано, що рефінансування житлових іпотечних кредитів проводилося ДІУ лише за умови надання такого кредиту для розгляду та за умови його відповідності Стандартам надання, рефінансування та обслуговування іпотечних житлових кредитів. При цьому її договір про іпотечний кредит від 01.02.2008 року ПриватБанк непропонував ДІУ для рефінансування.

У звязку із цим вважає що у ПриватБанка були відсутні будь-які достатні правові підстави для зміни відсоткової ставки по кредитному договору і він допустив порушення вимог чинного законодавства щодо порядку такої зміни.

Так, відповідачем були порушені умови Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 N 168, щодо надання споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши також: тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо).

При зміні відсоткової ставки не дотримано ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів що при зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Дана умова не була виконана.

Оскільки ПриватБанк не пропонував ДІУ виступити новим кредитором по її кредитному договору, внаслідок чого відмови у рефінансуванні не було, то ПриватБанк грубо порушив вимоги ч. 1 ст. 212 ЦК України, п.п. 8.1., 8.8. та 8.9. кредитного договору і використовуючи її юридичну необізнаність та повідомивши її про це у звязку із цим підвищив відсоткову ставку по кредитному договору та змусив підписати додаткову угоду до кредитного договору, умисно обманув щодо таких обставин, які мають істотне значення: наявності у нього законних підстав для підняття відсоткової ставки, відсутності відмови у рефінансуванні її кредитного договору з боку ДІУ, надавши завідомо неправдиву інформацію про відмову ДІУ рефінансувати її кредитний договір.

За таких підстав вважає, що при укладенні 01.08.2008 року додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 01.02.2008 року волевиявлення позивачки не було вільним, воно було сформоване на підставі недостовірної інформації про відмову у рефінансуванні її кредитного договору, умисно наданої Відповідачем. Тому була змушена підписати вказану додаткову угоду, щоб максимально мінімізувати негативні наслідки, яких би зазнала у разі необхідності сплачувати по кредиту 25,08 % річних і знаючи, що ДІУ не відмовила у рефінансуванні кредитного договору, то позивачка ніколи не підписала додаткову угоду до кредитного договору.

Всього на виконання додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 01.02.2008 року, укладеної 01.08.2008 року додаткової угоди, за період часу з 01.08.2008 року по 02.11.2010 року позивачка сплатила відповідачу 5 784,00 доларів США та 19 868,20 гривень. Такими діями відповідач заподіяв позивачу збитки, які виразились у знеціненні її коштів, безпідставно сплачених відповідачу, внаслідок інфляції та зміни валютного курсу.

Представник відповідача заявлений позов не визнав, просив відмовити в задоволенні у повному обсязі. В суді вказав, що додаткову угоду до договору про іпотечний кредит було укладено за домовленістю сторін і позивачем не надано доказів того, що вказана угода укладена під впливом обману. Крім цього зазначив, що ПАТ ПриватБанкне брав на себе зобов'язання перед позивачем обов'язково відступити право вимоги за договором про іпотечний кредит Державній іпотечній установі. Банк був вправі передати Державній іпотечній установі на рефінансування даний договір і він був переданий у складі Пулу іпотечних кредитів № 162, а до 26 червня 2008 року ПриватБанк не одержав згоди на набуття прав кредитора за включеними до вказаного Пулу кредитами, то мав право діяти на власний розсуд відповідно до умов договору.

Представник третьої особи - Державної іпотечної установи - в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, укладено договір про іпотечний кредит № НМJ0GI на суму 60000 грн. із сплатою 15 % річних та з терміном повернення до 01.02.2018 року для поліпшення якості квартири АДРЕСА_2. Даний договір був укладений по програмі Житло в кредит. В забезпечення договору про іпотечний кредит позивач передав відповідачу дану квартиру. 01 серпня 2008 року сторони уклади додаткову угоду до іпотечний кредит № НМJ0GI від 01.02.2008 року згідно, якої наданий раніше кредит в гривнях був переведений в долари США і на момент укладення додаткової угоди банк надав позивачу кредит у розмірі 12604, 46 доларів США (що становило залишок заборгованості по договору іпотечного кредиту від 01.02.2008 року станом на 01.08.2008 року) із сплатою за користуванням кредитом 1,17% на місць на суму залишку заборгованості, строком до 01.02.2018 року.

Договір про іпотечний кредит від 01.02.2008 року був включений ПАТ КБ ПриватБанкдо Пулу № 162 та наданий на розгляд ДГУ з пропозицією про рефінансування у складі Пулу. В ході розгляду ДІУ зазначеного Пулу було виявлено невідповідність деяких кредитів Стандартам рефінансування та обслуговування іпотечних житлових кредитів. Тому 8 вересня 2008 року ДІУ надіслала ПриватБанку лист, в якому повідомила про призупинення розгляду іпотечних кредитів, оформлених пулами, через недоцільність, але для можливості дотримання взятих на себе зобов'язань було зроблено запит на пакет додаткових документів для подальшого розгляду кожного окремого іпотечного кредиту, що раніше був включений до Пулу.

Відповідно до приписів ст. 626, 627 ЦК України встановлено, що договір є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу вимог ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок банку надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 230 ЦК України і зазначає, що відповідач навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення: помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Одночасно законом зазначено, що помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно п. 20 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивказано, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Судом встановлено, що позивачка після усного спілкування із представниками банку вирішила змінити умови договору іпотечного кредиту від 01.02.2008 року та підписала додаткову угоду від 01.08.2008 року. Дана додаткова угода укладена у відповідності до приписів ст., ст. 626, 627, 638, 651, 1054 ЦК України і позивачка на момент укладення додаткової угоди усвідомлювала значення вчинених нею дій, погоджувалась із умовами угоди, а після підписання додаткової угоди належним чином виконувала свої обовязки за даним договором до звернення в суд, що підтверджується сторонами та квитанціями про сплату кредиту та відсотків, випискою із рахунку позивачки і свідчить, що сумніві у позивачки щодо цілей, природи та прав і обовязків за договором в неї не було.

В ході судового розгляду ні позивачем на його представником не було представлено відповідних доказів, що позивачка на час підписання додаткової угоди була введена в оману і наявності умислу в діях відповідача, істотності значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Представлені численні документи, підтверджують взаємовідносини між Приватбанком та ДІУ відносно рефінансування укладених кредитів, які показують правовідносинами між банком та ДІУ, як окремими особами і які не випливають із укладеного іпотечного договору і зобовязань банку перед позивачем.

Відповідно п. 8.9. договору іпотечного кредиту від 01.02.2008 року передбачена умова зміни процентної ставки у разі якщо права за даним договором не будуть відступлені на користь третьої особи. Отже, в договорі іпотечного кредиту перед банком не має зобовязання щодо рефінансування даного договору перед ДІУ. Проте даним договором п. 8.9. також передбачено право банку на встановлення нових розмірів відсоткової ставки, які не повязанні із рефінансування даного кредиту перед ДІУ. Тому банк був вправі ініціювати зміни відсоткової ставки, а позивач вправі відповідно до умов договору із дотриманням порядку приймати збільшення відсоткової ставки. Позивачка погодилась із запропонованими умовами і підписала додаткову угоду, яку виконувала, тобто розуміла зміст угоди та погодилась з зобовязаннями, що визначені в ній і лише зі спливом часу та зміною конюктури на валютному ринку звернулась із позовом до суду.

За тих наведених вище обставин суд вважає, що позовін вимоги позивачки не обгрунтовані і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України суд. -

вирішив :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом спливу строку на апеляційне оскарження рішення, яке може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Копія вірно:

Суддя райсуду ОСОБА_2