Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
№ 2-62/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Боженко Л.В.,

при секретарі - Курочкіній О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Сведбанк» звернувся через суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги ПАТ «Сведбанк» вказує, що 20.11.2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_1, було укладено кредитний договір за № 0320/1107/45-004 від 20.11.2007 року. Відповідно до умов цього договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 18 000 доларів США зі сплатою за користування ним щомісячно 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідач в свою чергу одержує та повертає кредит щомісячними платежами згідно графіку до кредитного договору і сплачує за його користування шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 196,94 доларів США у чітко встановлений Кредитним договором термін 10 числа кожного місяця. Згідно з іпотечним договором №0320/1107/45-004Z-1 від 20.11.2007 року в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 0320/1107/45-004 від 20.11.2007 року в іпотеку передав відповідач позивачу квартиру №32 загальною площею 48,5 кв. м, яка знаходиться у м. Павлоград в буд. № 40 по вул. К. Маркса.

3 11.06.2008 року відповідач не виконує зобовязання з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом на умовах передбачених кредитним договором.

Тому, відповідно до п.9.1. Кредитного договору у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань або у випадку порушення позичальником строків платежів, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому в п. 9.2., 9.3. Кредитного договору.

Станом на 14.03.2011 року прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 19 298 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ 153 134,97 гривень та пені 26 123,46 гривен., у тому числі заборгованості по кредиту 17 269,11 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ 137 032,11 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 2 029,32 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ 16 102,86 гривень, сума пені, нарахованої відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору на прострочену частину кредиту за період з 15.03.2010 року по 14.03.2011 року - 23 988,84 грн., суми пені, нарахованої відповідно до умов п. 8.1. Кредитного договору на прострочену частину відсотків за період з 15.03.2010 року по 14.03.2011 року - 2 134,62 грн., 09.06.2011 року відповідач сплатив позивачу заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 доларів США, які зараховані позивачем для погашення кредиту. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 198.45 доларів США та пені у розмірі 26 123,46 грн. у тому числі: заборгованості за кредитом у розмірі 17 169,11 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 2 029.32 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 23 988,84 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 2 134,62 грн.

З зустрічним позовом звернувся через суд ОСОБА_1, в якому вказує, що договір кредиту та договір іпотеки не відповідають вимогам чинного законодавства відповідно до ст. ст. 201, 215 ЦК України. Він вважає, що відповідно до ст.. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошової одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ст.. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня. Позивач вважає, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня.

Статтею 22 Постанови НБУ «Про затвердження Правил користування готівкою іноземною валюти на території України № 200 від 30.05.2007 року, вказані випадки, в яких фізичні особи резиденти можуть використовувати на території України готівкову іноземну валюту як засіб платежу. Виплата кредиту та відсотків в іноземний валюті резидентами на території України даним документом не передбачено.

Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що валюта України є єдиним видом платежу на території України, який приймається без будь яких обмежень для сплати будь яких зобовязань, а для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, видаються індивідуальні ліцензії на здійснення разової валютної операції на період, необхідної для здійснення такої операції. Для здійснення валютних операцій НБУ відповідно вказаного Декрету видає генеральні ліцензії для здійснення валютних операцій на весь період режиму валютного регулювання, індивідуальні ліцензії необхідні для використання валюти як засобу платежу або як застави.

Кредит ОСОБА_1 був наданий позивачу банком в іноземній валюті, всі розрахунки за користування кредитом проводились в іноземній валюті за відсутності у сторін індивідуальної ліцензії на використання готівкою іноземної валюти як засобу платежу. Тому вважає, що кредитний договір та договір іпотеки суперечать вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить вимогам закону, а відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, яки встановлені ч.1, 3, 5 ст. 203 ЦК України. Відповідно ст. 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все , що вона одержала на виконання цього правочину.

Тому вважає, що отримавши від банку 18 000 доларів США, що становило 90 900 грн., з урахуванням сплаченого, він повинен повернути банку різницю між отриманим нім та банком за кредитним договором.

Відповідно до ст. 548 ЦК України позивач вважає, що при недійсності кредитного договору недійсним є і договір іпотеки. Просіть визнати недійсним договір про надання кредиту від 20.11.2007 року, сторони повернути у первісний стан з урахуванням отриманих позивачем від відповідача та відповідачем від позивача коштів за кредитним договором.

В судовому засіданні представник банку ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити з обставин, які вказані в письмовому запереченні.

зареєстрованої НБУ 31.10.1991 року за номером 69, виданої 22.06.2009 року (а.с. 53) та на підставі дозволу НБУ № 38-2 зареєстрованому НБУ 31.10.1991 року за номером 38 та виданого 22.06.2009 року на право здійснення операцій (а.с. 54) з відповідним додатком до дозволу (а.с. 55), зокрема на здійснення операцій з іноземною валютою, то підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

На підставі вищевикладеного суд вважає що необхідне стягнути крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати, що складаються з судового збору в сумі 1 262 грн.43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 60, 131, 137, 209, 212 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 152 341 (сто пятдесят дві тисячі триста сорок одна) грн.. 46 коп. та пені у розмірі 26 123 (двадцять шість тисяч сто двадцять три ) грн. 46 коп. у тому числі: заборгованості за кредитом у розмірі 136 238 (сто тридцять шість тисяч двісті тридцять вісім) грн. 60 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 16 102 ( шістнадцять тисяч сто дві) грн. 86 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 23 988 (двадцять три тисячі девятсот вісімдесят вісім) грн., 84 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 2 134грн. 62 коп.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Боженко