Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2011 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Тамазенко В.І., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про поновлення строку на звернення до суду, визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив поновити йому строк звернення до суду та визнати незаконним і скасувати наказ №25-ку від 21 травня 2009 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення -у вигляді догани за відсутність на робочому місці протягом 1 години 10 хвилин. В обґрунтування позовних вимог вказував, що працював на підприємстві відповідача з 1961 по 2009 рік. З 1985 року по 2009 рік працював електриком ремонтно-механічного цеха (далі РМЦ-1) ПАТ «ММК ім.Ілліча». 18 травня 2009 року він знаходився на роботі і виконував свої посадові обов'язки, приблизно о 12 годині він пішов до ЦРМО-5, по дорозі його стан здоров»я раптово погіршився, йому стало зле, це побачив водій легкового автомобіля, що проїжджав мимо та відвіз його до лікарні, де йому надали швидку медичну допомогу, йому стало легше, також * здав аналізи за рекомендацією лікаря та повернувся на своє робоче місце. Взагалі був відсутній на роботі протягом 1 години 10 хвилин, в зв'язку із чим відповідач виніс наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни. З наказом незгодний, оскільки він є інвалідом 3 групи, особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, знаходиться на обліку у уролога і саме 18 травня 2009 року, перебуваючи на роботі у нього відбулося загострення хвороби, в зв'язку із чим він потрапив до Маріупольської міської лікарні №1 для отримання медичної допомоги, що є поважною причиною тимчасової відсутності на робочому місці. Просив визнати незаконним та скасувати вищевказаний наказ та поновити строк звернення до суду, оскільки він протягом трьох місяців, встановлених для звернення знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, хворів, звертався до керівництва підприємства з приводу скасування відповідного наказу.

В судовому засіданні позивач та його представ:^» підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольните оскільки з боку позивача будь-яких порушень трудові.. І дисципліни не було, тому наказ є незаконним та підлягав скасуванню.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вказавши, що ОСОБА_1 дійсно працював елеКТрИКОМ РМЦ-1 Та був ОДНИМ 3 ПерШИХ КерІВНИКІВ Цеху, який відповідає за безперебійну роботу всього цеха та контролює роботу персоналу цеха. Наказом №25-ку від 21 травня 2009 року ОСОБА_1 було оголошено догану за відсутність на робочому місці 1 годину 10 хвилин (з 12год. до 13.10год.) 18 травня 2009 року без поважних причин, та згоди адміністрацій підприємства. Факт його відсутності підтверджено відповідним актом, поясненнями позивача, а сам наказ винесено на законних підставах із дотриманням строків, передбачених трудовим законодавством та своєчасно ознайомлено з ним ОСОБА_1Г, просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював в ПАТ «ММН ім. Ілліча» з 17 жовтня 1961 року по 16 жовтня 2005 року.(а.с.8-9)

З 01 липня 198 5 року працював електриком РМЦ-1 ПАТ «ММК

ім.Ілліча» до дня звільнення, (а.с.37)

Згідно акту, складеного посадовими особами цеху ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 18 травня 2009 року з 12.00 до 13.10 години (а.с.50).

Позивач в пояснювальній записці також підтвердив факт своєї відсутності на роботі в цей період, з поясненнями, що він звертався до лікарні. (а.с. 51)

Наказом керівника підприємства №25-ку від 21 травня 2009 року ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, у зв'язку із його відсутністю на робочому місці 1 годину 10 хвилин (з 12 до 13.10 год. ), чим він порушив пункт 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, яким передбачено, що працівник зобов'язаний весь свій робочий час посвящати виробничому труду. (а.с.44, 56)

З випискою з цього наказу позивача було ознайомлено 21 травня 2009 року. (а.с.45)

Під час перевірки причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 18 травня 2009 року позивач посилався на те, що відвідував лікарню, про що надав довідку (а.с.12), яка не була прийнята адміністрацією підприємства до уваги, оскільки не є документом, який підтверджував би факт тимчасової непрацездатності позивача.

Аналогічну позицію відповідач зайняв і в судовому засіданні, але ж вона на думку суду не є правильною та такою, що ґрунтується на законі, оскільки судом встановлено, що позивач дійсно відвідував Маріупольську міську лікарню №1 18 травня 2009 року з 12 до 13 години, а саме звертався до урологічного відділення, для огляду, після чого у нього було взято аналіз крові. Цей факт підтверджено відповідною медичною довідкою, виданою завідуючим урологічного відділенням Маріупольської міської лікарні №1 ОСОБА_4 18 травня 2009 року. (а.с.62)?

Крім цього, медичними документами підтверджується, що позивач має хронічне урологічне захворювання, в зв»язку із чим систематично знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, як до, так і після 18 травня 2009 року.

Те, що позивач не отримав 18 травня 2009 року листок непрацездатності і не був звільнений від роботи, не .є підставою визнати ті обставини, що він був відсутній на роботі протягом 1 години 10 хвилин без поважної причини, оскільки лікар-уролог підтвердив звернення ОСОБА_1 до лікарні своєю

був

довідкою,

зв'язку із чим суд вважає, що позивач

поважних

відсутній на робочому місці у спірний період причин.

.Тому у відповідача не було достатніх підстав для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за відсутність на робочому місці без поважних причин 18 травня 2009 року, тим більш, що відповідно до ч.З ст.14 9 КЗпП України при обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Позивач пояснював, і проти цього не заперечував відповідач, що відразу після надання йому медичної допомоги, він повернувся на робоче місце і виконував свої посадові обов'язки, також час відсутності ОСОБА_1 на роботі був нетривалим і ніякої шкоди підприємству його діями не завдано. Документально підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та особою, що постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи та на час притягнення до відповідальності йому було 69 років. (а.с.13) Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач притягувався будь-коли до дисциплінарної відповідальності.

Суд також спростовує доводи відповідача з приводу того, що позивач повинний був поставити до відома керівництво цеха про свою відсутність, оскільки вони є безпідставними та не обґрунтрваними, крім того, суд бере до уваги, що погіршення стану здоров»я позивача було раптовим, що змусило його залишити роботу більш ніж на годину.

Відповідно до ст.ст.233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин строків звернення, суд може поновити ці строки. Згідно п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 0 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює пропущений строк.

Згідно наданої ОСОБА_1 медичної документації вбачається, що він пропустив тримісячний строк звернення до суду з цим позовом з поважних причин, тому суд приходить до висновку, що його треба поновити, оскільки починаючи з початку червня 2009 року по кінець вересня 2009 року він знаходився безперервно на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, був непрацездатним, тому не міг своєчасно звернутися до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ст.8 8 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 30, 60, 209, 213-215, 218 ЦК

України, ст.ст.147, 149, 233, 234 КЗпП України, п.4 постанови

Пленуму ВСУ №9 від 0 6 листопада 19 92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення д суду з позовом до Публічного акціонерного товариств «Маріупбльський металургійний комбінат імені Ілліча» про поновлення строку на звернення до суду, визнання незаконним ті скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 25-ку від 2 травня 2009 року «Про накладення дисциплінарних стягнень ні осіб, що скоїли порушення трудової та виробничої дисципліни» і частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни.

Стягнути з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на користь держави судову збір у розмірі 08,50 грн. та на користь ОСОБА_1; Григоровича витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний су) Донецької області через Іллічівський райсуд м.Маріуполь протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко