АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач: Овсяннікова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

судців Довгаль Г.П., Сащенко І.C.,

при секретарі Щегельському Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова», третя особа - ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» та третьої особи ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що працював у відповідача на посаді головного інженера з 12 вересня 1990 року.

Наказом № 63 від 02 липня 2007 року його було звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, а рішенням суду від 17 березня 2008 року поновлено на роботі.

Однак, відповідач фактично поновив його тільки 11 квітня 2008 року, при цьому не вказавши його заробітну плату. Вперше отримав заробітну плату в кінці травня 2008 року не в повному обсязі: до звільнення його заробітна плата була 2 656 грн. 09 коп., а після поновлення йому сплатили 1 920 грн., тобто, недоплата становить 736 грн. 09 коп. кожен місяць.

14 травня 2008 року наказом № 136 відповідач повідомив його про скорочення посади головного інженеру, посилаючись на «турбулентність економічного середовища».

17 червня 2008 року його попередили про звільнення з роботи і наказом від 23 вересня 2008 року його звільнено.

Вважає таке звільнення як систематичне переслідування його з боку директора підприємства, оскільки скорочення штату не було.

Просив поновити його на роботі; стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 18 березня по 23 вересня 2008 року в сумі 4 416 грн. 54 коп.; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з суми 2 656 грн. 09 коп. та 20 тис. грн.. по відшкодуванню моральної шкоди.

У наступному позивач неодноразово уточнював позовні вимоги; у частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і остаточно просив стягнути 69 058 грн. 34 коп.

Відповідач позов не визнав.

У якості третьої особи до участі у справі притягнуто директора ОСОБА_2, який позов також не визнав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що звільнено його безпідставно; скорочення штату не було.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що звільнено його за скороченням штату обґрунтовано.

Однак, погодитись з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 працював в КП «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» на посаді головного інженера з 12 вересня 1990 року.

02 липня 2007 року його було звільнено по п. 1 ст. 41 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2008 року його було поновлено на роботі.

14 травня 2008 року наказом № 136 «Про зміни в організації виробництва, скорочення посад» скорочено посади головного інженера та заступника директора по експлуатації, а наказом № 164 від 17 червня 2008 року зобов'язано відділ кадрів попередити головного інженера ОСОБА_1 та заступника директора по експлуатації ОСОБА_4 про звільнення.

Таке повідомлення було направлено ОСОБА_1

Колегія вважає, що певні зміни в організації виробництва мали місце, однак скорочення штату не було.

З наданих штатних розкладів вбачається, що станом на 29 лютого 2008 року затверджено штат в кількості 51,55 чоловік; станом на 30 липня 2008 року затверджено штат у кількості 54,55 чоловік.

При скороченні посад головного інженера та заступника директора по експлуатації було введено нову посаду технічного директора, на якого покладено виконання обовязків двох цих посад.

Тобто, реального скорочення штату не було.

Крім того, при вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 відповідачем не дотримані у повному обсязі вимоги ст.ст. 32, 40, 42 КЗпП України.

Так, при проведенні засідання профкому щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 було надано таку згоду.

При цьому було враховано надання згоди ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду, на виконання чого 22 вересня 2008 року адміністрацією підприємства видано наказ № 97-К про переведення його у звязку із скороченням посади головного інженера на посаду начальника автоколони № 6 та № 8.

Між тим, такої згоди (письмової заяви) ОСОБА_1 не надавав.

Даний наказ не скасований до цього часу як вказала представник відповідача.

Не розглянуто і питання переважного права на залишення на роботі.

Всі ці обставини також були предметом перевірки територіальної державної інспекції праці у Харківській області; встановлені такі порушення і до цього часу висновки інспекції незаконними не визнані.

Отже, колегія вважає необхідним поновити ОСОБА_1 на роботі.

При вирішенні питання про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу колегія суддів виходить з розміру зарплати у сумі 1974 грн. 13 коп.

Дана сума визначена виходячи з вимог положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348), яке передбачає врахування розміру заробітної плати на останні два місяці, фактично ОСОБА_1 мав таку зарплату.

Що стосується загальної суми стягнення, то відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України така сума визначається за весь період вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Якщо заява розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

Справа знаходиться в суді з 16 жовтня 2008 рок, тобто, більше одного року.

Колегія враховує, що певний час розгляд справи відкладався у звязку з неявкою позивача, а тому затримка по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу враховується за 22 місяця.

Отже, заборгованість зарплати за цей час становить 43 430 грн. 86 коп. Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_1 згідно ст. 49 2 КЗпП України було виплачено 1 974 грн. 13 коп., стягненню підлягає 41 456 грн. 73 коп.

Рішення суду згідно ст. 367 ЦПК України у частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Підлягає стягненню з відповідача і 4 416 грн. 54 коп..

Матеріали справи містять дані, що до звільнення 02 липня 2007 року заробітна плата ОСОБА_1 складала 2 656 грн. 09 коп.

При поновленні його на роботі 14 квітня 2008 року було видано наказ, яким ОСОБА_1 скасовано надбавку за високі досягнення у праці, яка йому була встановлена до звільнення 02 липня 2007 року.

Підставою для скасування вказано наявність в суді позову КП «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків.

Між тим, КП «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» відмовлено в задоволенні позову, оскільки неналежного виконання ОСОБА_1 своїх службових обовязків встановлено не було. В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що проти позову в цій частині вони не заперечують.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія не вважає, що ОСОБА_1 причинену моральну шкоду. Сам факт звернення до суду не є підставою для такого відшкодування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.2, 309, ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 червня 2011 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі; стягнення заборгованості по заробітній платі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 98-К від 23 вересня 2008 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за скороченням штату.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інженера Комунального підприємства «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» з 23 вересня 2008 року.

Стягнути з КП «Автобаза швидкої медичної допомоги міста Харкова» на користь ОСОБА_1 41 456 (сорок одну тисячу чотириста пятдесят шість) грн.. 73 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 4 416 (чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн.. 54 коп. - заборгованості по заробітній платі.

У задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду у частині стягнення 1 974 грн. 13 коп. - середнього заробітку за один місяць та у частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді