АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1462/2011 року Головуючий 1 інст. Погасій О.Ф.
Категорія: про стягнення заборгованості Доповідач Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Белобрової В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, які завдані укладенням недійсної угоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, які були спричинені йому в зв*язку з укладенням відповідачами угоди купівлі-продажу квартири внаслідок зловмисної домовленості між ними. Посилався на те, що 7.09.2002 року він надав довіреність ОСОБА_2 на право продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1. 20 грудня 2005 року ОСОБА_2 від імені позивача продав квартиру своїй тещі ОСОБА_4 за 12 000 грн., а 27.02.2006 року остання продала цю квартиру ОСОБА_6 по реальній, дійсній ціні за 141 400 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.04.2009 року договір купівлі-продажу квартири, укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було визнано недійсним, як укладений внаслідок зловмисної домовленості між ними. У випадку добросовісного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов*язань за наданою йому позивачем довіреністю, останній би отримав від продажу його квартири її дійсну вартість 141 400 грн. за яку квартира була продана. Так як ОСОБА_3 від продажу його квартири не отримав ніяких грошей, то зловмисними діями відповідачів йому було завдано збитків в розмірі 141 400 грн., які він просив стягнути з відповідачів на його користь.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з посиланням на вищевикладене.

Представники відповідачів, відповідач ОСОБА_2 позов не визнали, вважали, що на час подання позову вже сплинув строк позовної давності і тому просили суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача. ОСОБА_2 пояснив, що позивач надав йому довіреність на продаж квартири, в якій зазначив, що відповідач може продати квартиру за ціну та на умовах на його розсуд, і тому він і продав цю квартиру своїй тещі ОСОБА_4 за 12 000 грн. Представник ОСОБА_2 зазначав, що позивач не надав докази родинних стосунків ОСОБА_2 з ОСОБА_4, а також не надав доказів завдання йому діями відповідачів збитків в розмірі 141 400 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2011 року вимоги позивача задоволені, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування збитків, спричинених внаслідок зловмисної домовленості між ними, на користь ОСОБА_3 141 400 грн. Крім того, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на сплату держмита та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 1 534 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2011 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з*ясування судом обставин справи, на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 20.12.2005 року ОСОБА_2 що діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Продаж була вчинена за 12 000 грн.

27.02.2006 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу цієї ж квартири за 141 400 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 20.12.2005 року ОСОБА_2 (від імені ОСОБА_3) і ОСОБА_4 Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2, укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири зі своєю тещею ОСОБА_4, не виражав волю позивача щодо ціни продажу квартири, а оцінивши її вартість по оцінці КП «Харківське міськБТІ», діяв в своїх інтересах, а не в інтересах позивача. Договір купівлі-продажу квартири відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали 20.12.2005 року внаслідок зловмисної домовленості між собою.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням, що набрало чинності по цивільній, господарській або адміністративній справі, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно до вимог ч.2 ст.232 ЦК України довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків і моральної шкоди, що завдані йому у зв*язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Таким чином, збитки завдані позивачу внаслідок зловмисної домовленості відповідачів між собою підлягають стягненню з них солідарно у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник позивача наполягав, що діями відповідачів позивачу завдані збитки у розмірі реальної вартості квартири 141 400 грн., за яку і був вчинений її продаж за договором купівлі - продажу від 27.02.2006 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 Відповідачі не надали належних та допустимих доказів на спростування цих доводів представника позивача.

Доводи ОСОБА_2 та представників відповідачів про відсутність права у представника позивача ОСОБА_5 на звернення до суду на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 з цим позовом не ґрунтуються на законі.

Із довіреності від 11.10.2007 року яку видав ОСОБА_3 на ім*я ОСОБА_5 вбачається, що вона уповноважена вести його справи в усіх без винятку судах користуючись усіма правами що їх закон надає позивачеві, у тому числі з правом подачі позову.

ОСОБА_2 та представники відповідачів наголошували також на тому, що судом не встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті попередньої власниці квартири ОСОБА_7, не перевірено, чи сплатив він податки після визнання за ним права на спадщину. Однак зазначені питання знаходяться поза межами заявлених позовних вимог і не є предметом судового розгляду по цій справі.

Судом першої інстанції правильно дана оцінка обставинам справи що стосуються застосування строку позовної давності. Оскільки позивач у встановлений законом строк, через свого представника, у лютому 2008 року звертався до суду з позовом про визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири, просив витребувати це майно з чужого незаконного володіння, рішення суду по цій справі набрало законної сили лише 08 квітня 2009 року, тому строк позовної давності на звернення до суду із позовом який є предметом цього судового розгляду не є пропущеним.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Відповідно, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді