Справа № 2-70/11
У Х В А Л А

26 квітня 2011 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді - Славінська Н. Л.

при секретаріОСОБА_1
з участю представників: позивача відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні 26.04.2011 року представником позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 подано заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на належне йому та відповідачці майно спільної сумісної власності: плафони (2), люстру (1); батареї водяного опалення та газовий котел; жалюзі на вікнах; душову кабіну, умивальник з тумбочкою та унітаз; телефон; диван; крісла (2); журнальний столик; тюлі; штори; килими; витяжку на кухні; пральну машинку; мікрохвильову піч; кухонну стінку; кухонний куточок; тумбочку під телевізор; відеомагнітофон. В заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що в нього є побоювання, що до закінчення розгляду справи відповідачка може відчужити зазначене майно, чи іншим чином обмежити або зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, він вважає, що відповідачка має намір приховати майно, що є їх спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 заяву підтримав, посилаючись на те, що йому добре відомі відповідачка та її батьки, на що вони здатні, тому вважає, що вона може відчужити майно, що є їх спільною власністю.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримує заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що спірне майно знаходиться в повному віданні відповідачки, тому необхідно накласти арешт на зазначене майно. Ні року випуску, ні марки, ні вартості перерахованого майна позивач назвати не може, так як не памятає за давністю часу, а доступу до будинку він не має.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримує клопотання позивача про забезпечення позову.

Відповідачка ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість припущень позивача, оскільки доказів про намагання приховання чи продажу чи іншим способом відчуження майна відповідачкою позивачем не представлено. Підстав накладення арешту на майно не має, так як відповідачка не має наміру його псувати, приховувати або продавати, бо проживає в будинку зі своїми дітьми, які користуються вказаним майном, що подароване відповідачці її батьками.

Вивчивши матеріали цивільної справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, вислухавши думки учасників судового засідання, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

У заяві щодо вимоги про забезпечення позову позивач та його представники в судовому засіданні не зазначають причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, не обґрунтовують необхідність забезпечення позову та необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт майна.

Формулювання позивачем підстави забезпечення позову як «побоювання», що відповідачка може продати, має намір приховати чи іншим способом відчужити майно, не може бути прийнято судом, як доказ в обґрунтування необхідності накладення арешту на майно.

Крім того, позивач не представив документів на майно, на яке просить накласти арешт в порядку забезпечення позову, не вказав речові ознаки даного майна, зокрема: дату їх виготовлення чи випуску, марку, назву, інші дані, що робить неможливим виконання ухвали суду у випадку задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання в судовому засіданні представника позивача на те, що за давністю часу позивач не памятає речових ознак предметів майна, які вважає спільною сумісною власністю, а описати їх не може через те, що обмежений в доступі до будинку, суд вважає безпідставним, оскільки фактів обмеження в доступі до будинку позивач суду не навів. Крім того, як слідує з пояснень позивача та його представника в судовому засіданні, працівники виконавчої служби, виконуючи ухвалу суду про забезпечення позову, описуючи майно, зазначать і дату його випуску, і його назву, і його марку, що дасть можливість встановити вартість перерахованого вище майна, таким чином покладаючи на суд обовязок по збиранню доказів, які в майбутньому позивач використовуватиме для обґрунтування своїх позовних вимог, що є неприпустимим, оскільки, відповідно до ст.60 ЦПК України, обовязок доказування обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторони.

Також, позивачем не представлено доказів про наміри відповідачки щодо відчуження майна.

Крім того, причини, які зазначає позивач, у звязку із якими, на його думку, слід забезпечити позов, ґрунтуються на його припущеннях та «побоюванні», проте, конкретні причини не зазначені.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову, а саме: зазначення причин, у звязку із якими необхідно забезпечити позов; відомостей про речові ознаки предметів майна, що є предметом поділу, згідно позову; обґрунтування необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт предметів майна, що є предметом поділу, згідно позову, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у виді арешту майна позивача та відповідачки може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали суду, тому вимоги позивача про забезпечення позову, підтримані в судовому засіданні його представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову, підтриманої в судовому засіданні його представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: