АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1839/11 Справа № 22ц-6902/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
19 липня 2011 року
2011 рік липень 19 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Глущенко Н.Г., Городничої В.С.,
при секретарі - Лещинській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну страву за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного су лу м. Дніпропетровська від 22 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк" про визнання недійсним пункту 2.3.1 кредитного договору від 18.05.2007 року № KRKRAN 20150215,-
У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною зявою до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», після зміни назви - Публічне акціонерне товариство «Приватбанк», про визнання недійсним пункту 2.3.1 кредитного договору від 18.05.2007 року № KRKRAN 20150215, посилаючись на те, що 18 травня 2007 року між нею та зазначеним банком було укладено кредитний договір № KRKRAN 20150215, пунктом 2.3.1 якого передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом.
Посилаючсь на те, що 12.12.2008 року Верховною Радою України було прийнято Закон України № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови банківського вкладу і кредитного договору в односторонньому порядку» та доповнено ЦК України відповідною статтею № 1056-1 , забороняючою збільшення банком в односторонньому порядку, встановленого договором розміру процентів, позивачка вважає, що вищевказаний пункт 2.3.1 кредитного договору, за яким банком в односторонньому порядку було збільшено відсотки за користування нею кредитом є незаконним, в звязку з чим вона і вимушена була звернутись з даним позовом до суду, оскільки на її звернення вирішити це питання в добровільному порядку банк не погоджується.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним пункту 2.3.1 кредитного договору № KRKRАN 20150215 від 18.05.2007 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги щодо визнання недійсним пункту 2.3.1, укладеного нею з банком 18.05.2007 року кредитного договору.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляпійної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обгрунтовано, згідно з матеріальним і процесуальним законом, постановив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вищеприведені нею норми матеріального права забороняли відповідачеві, як на момент укладання кредитного договору, так і на теперішній час включати до тексту договору дискримінаційні умови стосовно зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки під час укладання договору було дотримано всіх істотних умов договору, а саме : обидві сторони мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, правочин був спрямований на отримання позивачкою кредиту та надання його банком, що відповідаю статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно з якою комерційні банки мати право встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Що стосується прийняття в подальшому Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором», то його дія, відповідно до положень статті 5 ЦК України, розповсюджується на відносини, які виникли з дня набарння ним чинності.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закон.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: