АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5088/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченко Е.І.

при секретарі Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» про зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та провести розрахунок за фактично надані послуги, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до МКП «ЖЕО» про зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та провести розрахунок за фактично надані послуги.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилається на незаконність рішення суду та просить його скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

В 2007 році він звернувся до адміністрації МКП «ЖЕО» з проханням підписати з ним договір про надання послуг у відповідності із приписами ст.ст.16, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Йому запропонували підписати копію загальних положень типового договору1 із додатком - переліком послуг та тарифів. Однак, він не погодившись з таким договором надав заяву про оплату послуг по факту, що й робить до теперішнього часу.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже суд дійшов до правильного висновку, що на підставі зазначених норм цивільного законодавства України укладення договору між сторонами повинно ґрунтуватись на принципах вільності рішення про укладання договору та суд не має правових підстав для зобов'язання однієї із сторін в договірних відносинах укласти договір.

Згідно ч. 1 ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно ч. 1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Постановою КМУ № 560 -від 12 липня 2005 року затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Судом першої інстанції було правильно зазначено, що позивачу було запропоновано укласти з МКП «ЖЕО» типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак позивач не погодився з деякими умовами договору, а саме з тим, що в договорі не визначено всі кількісні та якісні показники послуг, та відмовився від укладання такого договору. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що додатками до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено самі тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та їх структура, крім того визначена періодичність надання та терміни виконання робіт, які входять до структури таких тарифів.

Віршуючи питання про зобов'язання відповідача провести розрахунок за фактично надані послуги за 2007-2010 роки, суд правильно виходив з того, що на час розгляду справи судом договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладено. Крім того, позивач не вказав, на підставі яких саме фінансових документів відповідач повинен провести з ним розрахунок за 2007-2010 роки.

Отже, враховуючи обставини справи, вимоги та положення чинного законодавства суд дійшов до вірного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: