Справа № 2-4161/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення заборгованості по заробітній платі ,-

встановив

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги зменшив. Остаточно просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10603,73 грн.

Свої позовні вимоги аргументує тим, що з 09 січня 1974 року по ЗО серпня 2010 року він працював у ВАТ «РЗТА». У день його звільнення з роботи йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі за період з березня 2009 року по серпень 2010 року в сумі 10603,73 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає сплатити на його користь заборгованість по заробітній платі, він вимушений був звернутись до суду з даним позовом.

Представник відповідача ВАТ -РЗТА- в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 січня 1974 року позивач був прийнятий на роботу згідно наказу від 09 січня 1974 року на посаду інженера - естетика на Рівненський завод тракторних запчастин (на даний час ВАТ «РЗТА»І

ЗО серпня 2010 року згідно наказу від ЗО серпня 2010 року він був звільнений з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у звязку з невиконанням умов трудового договору).

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні трудовою книжкою виданою на прізвище позивача 28 жовтня 1966 року.

В порушення вимог трудового законодавства в день його звільнення йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі, що становить 10603,73 грн.

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою про заборгованість по заробітній платі №15 за вих. №133 від 28 березня 2011 року з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював у ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» з 09 січня 1974 року по ЗО серпня 2010 року за основним місцем роботи та займав посаду інженер - програміст. Заборгованість по заробітній платі за березень 2009 року - серпень 2010 року станом на 28 березня 2011 року становить 10603,73 грн. Заборгованість виведена на підставі наявних на підприємстві бухгалтерських документів.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст.24 Закону України „Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають

бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до п. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач в судовому засіданні поданими ним письмовими доказами по справі довів заявлені ним позовні вимоги, а відповідач їх не спростував, а навпаки підтвердив вимоги позивача письмовими доказами, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, котрий звільнений від сплати судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.97,115,116,233 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку задоволити.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 10603,73 грн. (десять тисяч шістсот три гривні сімдесят три копійки).

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» судові витрати по справі, а саме державне мито в розмірі 106,38 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. в прибуток держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: