АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа № 22-ц-890/2011 р. Головуючий 1-ої інстанції -Малихін О.О.
Категорія: договірні Доповідач:: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 9 листопада 2010 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу, -

встановила:

У вересні 2010 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «УкрСиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_4 на користь банку солідарно заборгованість у сумі 50 716, 28 грн., за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № НОМЕР_1, відповідно до якого ОСОБА_6 отримала кредит у сумі 55 716 грн. зі сплатою за користування кредитом 14, 5 % за рік строком до 19 вересня 2014 року. ОСОБА_4 відповідно до договору поруки від 19 вересня 2007 року № П/0 поручився за виконання ОСОБА_6 кредитних зобовязань.

В обґрунтування позову посилалось на те, що ОСОБА_6 систематично не виконувала зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за користування ним.

Станом на 5 вересня 2010 року сума заборгованості склала 15 653, 36 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9 533, 74 грн., по відсоткам - 6 119, 62 грн.

У разі порушення боржником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту банк має право вимагати від боржника і поручителя дострокового повернення всієї суми кредиту, яка станом на 5 серпня 2010 року становить 50 716, 29 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 33 544, 58 грн.; прострочена заборгованість: за кредитом - 9 533, 74 грн., по відсоткам - 6 119, 62 грн.; пеня: за несвоєчасне погашення заборгованості - за кредитом 1 179, 63 грн.; по процентам - 338, 72 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просило задовольнити позов.

Позивач просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачі до суду не зявились.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 9 листопада 2010 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 19 вересня 2007 року у сумі 50 716, 29 грн. та витрати по сплаті судового збору та з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 1700 грн. і 30 грн. - відповідно.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 16 грудня 2010 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту з ОСОБА_4 скасувати. При цьому посилається на: недоведеність обставин, які суд вважав встановленими; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з таких підстав.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту солідарно з боржника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що поручитель ОСОБА_4 відповідає за порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою.

Судова колегія з таким висновком суду погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - нині ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 з ОСОБА_6, відповідно до якого остання отримала кредит для придбання автомобіля у розмірі 55 250 грі, до 19 вересня 2014 року зі сплатою 14, 5 % річних за користування кредитом. Згідно п. 2.1договору ОСОБА_6 передала у заставу автомобільSamand, модель ЕL, 2007 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_2.

На виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором від 19 вересня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - нині ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 укладено договір поруки № П/0.

Відповідно до ч. 1 ст. 553, ч. ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбаченими умовами договору кредиту.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено відповідним розрахунком, що ОСОБА_6 систематично не виконувала зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його користування.

Станом на 5 серпня 2010 року допустила заборгованість у розмірі 1 518, 35 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини кредиту, процентів за його користування, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів.

Позивач визначив суму дострокового повернення кредиту та процентів, з урахуванням штрафних санкцій, передбачених розділом 4 договору споживчого кредиту у розмірі 50 716, 29 грн., з яких: 33 544, 58 грн. - заборгованість за кредитом; 9 533, 74 грн. - прострочена заборгованість; 6 119, 62 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 1 179, 63 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 338, 72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та користування кредитом.

Розмір заборгованості підтверджений відповідним розрахунком і ОСОБА_4 не оспорюється.

З огляду на це, суд підставно стягнув з ОСОБА_4, як поручителя, солідарно зазначену суму заборгованості.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги рекомендованим листом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що банк не направляв ОСОБА_4 вимоги про погашення заборгованості рекомендованим листом - безпідставні і спростовуються копією такої вимоги на імя ОСОБА_4 датованої 4 червня 2010 року і відправленої ОСОБА_4 рекомендованим листом 7 червня 2010 року, списком рекомендованих поштових відправлень та квитанцією поштового відділення від 7 червня 2010 року. (108, 114)

Безпідставними є і посилання на те, що ОСОБА_6 не отримувала кредитні кошти.

Зазначене спростовується копією платіжного доручення № 56223 від 19 вересня 2007 року (а. с. 118)

Про час і місце розгляду справи ОСОБА_4 був повідомлений 2 листопада 2010 року (а. с. 43).

Проте, судом неправильно визначено розмір судових витрат, які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідачів на користь позивача.

При поданні позовної заяви позивачем було правильно визначено розмір судових витрат і сплачено: судовий збір у сумі 507, 17 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., які підлягали стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках - з кожного.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції у частині стягнення судових витрат підлягає зміні.

В частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 9 листопада 2010 року в частині стягнення судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті: судового збору у сумі 253 (двісті пятдесят три) грн. 38 коп. - з кожного; з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 60 (шістдесят) грн. - з кожного.

Це ж рішення у частині солідарного стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та застави транспортного засобу з ОСОБА_4 сумі 50 716, 29 грн. залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: