АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Карімової Л.В.,

Суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

При серкетарі - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про захист права власності, про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частини нежитлових приміщень недійсним, про визнання права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про захист права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

Спірними є нежитлові приміщення №№ 1, 11, 15, 28, 33, 33-а, 53-56, 54-а в іідвальній частині житлового будинку літ. „А-5 загальною площею 156,4 кв.м, що юзташовані за адресою: місто Харків, вул. Кооперативна, 13/2, співвласниками яких є іоровська ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з озовом, який подалі уточнював, про визнання недійсним нотаріально посвідченого оговору купівлі-продажу 1/2 частини зазначених нежитлових приміщень, укладеному З лютого 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Просив також визнати раво спільної сумісної власності на вказані нежитлові приміщення за ним та ОСОБА_3 '.В.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що з серпня 2004 року він та зровська О.В. проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу, і цей факт встановлений шенням Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2007 року.

22.12.2006року ними були придбані за нотаріально посвідченим договором купівлі- )одажу спірні нежитлові приміщення, тому вони згідно вимог ст. 368 ЦК України та .ст.60,65,74 СК України є спільною сумісною власністю, однак державна реєстрація на і була оформлена на його дружину ОСОБА_3

Вважає, що договір купівлі-продажу ОСОБА_3 х/г частини цих нежитлових иміщень, укладений 23.02.2007 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порушує го права співвласника нежитлових приміщень, і тому на підставі ст.ст. 215- 6,386,391,659 ЦК України повинен бути визнаний недійсним.

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду із самостійним позовом цо ОСОБА_4, залучивши ОСОБА_2 третьою особою, про визнання недійсним на підставі ст.ст. 229, 233 ЦК України укладеного 23.02.2007 року між нею та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень за №№ 1, 11, 15, 28, 33, 33-а, 53-56, 54-а в підвальній частині житлового будинку літ. „А-5 загальною площею 156,4 кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, вул. Кооперативна, 13/2.

Посилалася на те, що вказані нежитлові приміщення були придбані нею та ОСОБА_2 за сумісні кошти під час проживання однією сімєю з 2004 року, однак вона розпорядилася часткою цього сумісного майна без згоди ОСОБА_2, продавши його ОСОБА_4

Крім того зазначала, що під час продажу !/г частини вказаних нежитлових приміщень вона перебувала в тяжкому матеріальному стані і уклала угоду під впливом гяжких обставин на вкрай невигідних для неї умовах.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.02.2010 року позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обєднані в одне провадження.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали заявлені ними вимоги.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не визнала, посилаючись на їх безпідставність. Вважала, що заявлення цих позовів викликано тим, що їх не влаштовувало рішення суду про визначення порядку користування спірними нежитловими приміщеннями між їх співвласниками: ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Розгляд справи відбувся без участі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2011 року в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеністю тих обставин, які суд вважав встановленими, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, а саме:

-визнати за ним та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення №№ 1, 11, 15,28,33, 33-а, 53-56,54-а в підвальній частині житлового будинку літ. „А-5 загальною площею 156,4 кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, вул. Кооперативна, 13/2, на підставі договору купівлі-продажу від

22.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за р.№ 2983, акту прийому-передачі від 27.12.2006 р.

-визнати недійсним нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень від 23.02.2007 року, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернути сторони у первісний стан шляхом двосторонньої реституції.

Зазначає, що районним судом безпідставно не враховано рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2007 року щодо встановлення факту проживання його, ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_3 з серпня 2004 року.

Вважає, що судом проігнорована позиція нотаріуса ОСОБА_5 щодо помилковості укладення угоди купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вона була введена в оману ОСОБА_3, тому така угода не підлягає посвідченню.

Посилається й на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржила.

Вислухавши прояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.І ст. 303 ЦПК України судова колегія перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірні нежитлові приміщення були придбані ОСОБА_3 на підставі посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу від 22.12.2006 р., тому вона мала право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, без згоди ОСОБА_2, який не надав відповідних доказів наявності у нього права власності на спірні приміщення.

При цьому доводи позивача на встановлення факту проживання його однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з серпня 2004 року за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2007 року не має правового значення при вирішенні цього спору, оскільки зазначене рішення не містить посилань на наявність у ОСОБА_2 права власності на спірні нежитлові приміщення.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та підтверджуються матеріалами справи.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорювало ся учасниками процесу 22 грудня 2006 року між Територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір № 3753-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень №№ 1, 11, 15, 28, 33, 33-а, 53-56, 54- а в підвальній частині житлового будинку літ. „А-5 загальною площею 156,4 кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, вул. Кооперативна, 13/2, які були орендовані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідно до п.3.3. цього договору розрахунки за обєкт приватизації здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Управління комунального майна та приватизації. Передача нежитлових приміщень фізичній особі-підприємця ОСОБА_3 здійснювалася за актом № 3753-В- С від 27.12.2006 року та відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 9.2 договору купівлі-продажу, в тому числі й після повної сплати покупцем за договором оренди № 1661 від 21.09.2005 р. (а.с. 12-16 том 2).

Вказаний договір не розірваний та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Таким чином ОСОБА_3 згідно ст. 345 ЦК України набула право власності на спірні нежитлові приміщення як фізична особа -підприємець.

Тому доводи ОСОБА_2 на те, що він разом з ОСОБА_3 придбав зазначене нерухоме майно під час сумісного проживання, тому відповідно до ст. 74 СК України це майно належить їм на праві спільної сумісної власності, є безпідставними.

Районним судом відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України зроблений обгрунтований висновок про те, що рішення Московського районного суду м. Харкова від )5.04.2007 року про встановлення юридичного факту сумісного проживання ОСОБА_9 з ОСОБА_3 однією сімєю без

шлюбу, не має преюдиційного значення при юзгляді вказаної справи.

Укладаючи 23.02.2007 р. нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу пірних нежитлових приміщень з ОСОБА_4, ОСОБА_3 здійснювала своє раво власності на це майно відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, а ОСОБА_2 е доведені обставини недійсності цього правочину, передбачені ст. ст. 203.215 ЦК країни.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, що є підставою відповідно до ст. 308 ЦПК України для відхилення скарги.

В іншій частині рішення районного суду в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.іч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315,317,319,324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2011 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді