АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 22-ц-1341/2011 р. Головуючий 1 інстанції: Лобановської С.М..
Категорія: із договору кредиту Доповідач: Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2010 року

по цивільній справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача 37 452 грн.47 коп., посилаючись на те, що 18 квітня 2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому був наданий кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 57 003,27 грн. на строк до 17.04.2014 р. включно в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки. В забезпечення виконання зобов'язань сторони 18.04.07 року уклали договір застави рухомого майна, за яким відповідач передав у заставу автомобіль ЗАЗ DAЕWOО Т13110, державний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності. Оскільки відповідач починаючи з 20 травня 2008 року зобов*язання за договором кредиту виконує не в повному обсязі, утворилась заборгованість. Після уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 106 848,04 грн., які складаються з заборгованості за кредитом 40 204,01 грн., в тому числі простроченого тіла кредиту - 12 378,48 грн.;. із заборгованості по процентам за користування кредитом 20 665,64 грн, в тому числі прострочених процентів - 20 472,57 грн.; із заборгованості по комісії 441,36 грн. в тому числі прострочена комісія - 386,19 грн.; із пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 45 537,03 грн. Крім того позивач просив звернути стягнення на предмет застави у спосіб передбачений договором.

Відповідач позовні вимоги визнав частково пояснив, що не згоден із сумою заборгованості. Вказав, що заборгованість по кредиту у нього виникла в результаті того, що 07 квітня 2008 року він застрахував автомобіль у обраній ним самостійно страховій компанії ЗАТ СК «Провідна», про що поставив до відома Лозівське відділення "ПриватБанку", де укладався кредитний договір. Але наданий ним договір страхування у Банку не прийняли, мотивуючи це тим, що страхування повинно бути проведено у страховій компанії, вибір якої необхідно погоджувати з Банком. Після цього Банк самостійно застрахував автомобіль, знявши страхові платежі в сумі 2028 грн. з його кредитної лінії. Внаслідок цього і виникла заборгованість. Вважаючи дії відповідача неправомірними, з початку 2009 року і до теперішнього часу він зовсім перестав сплачувати платежі по вказаному кредитному договору.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2010 року позов ЗАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Вирішено стягнути із ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАС0АU08950092 від 18 квітня 2007 року станом на 29 липня 2010 року в сумі 106848 грн.04 коп., витрати на сплату судового збору в сумі 1068 грн. 48 коп. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 107 946 грн. 52 коп. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ЗАЗ DAЕWOО Т13110, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, надавши закритому акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» право на укладання від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2010 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилаються на неповне з*ясування судом обставин що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи порушення судом норм матеріального, процесуального права.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується сторонами, що 18 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № НАС0АU 08950092, у відповідності з яким ЗАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на строк до 17.04.2014 року включно в розмірі 57 003, 27 гривень на наступні цілі: 38 980,00 грн. - на купівлю автомобіля; 34,00 грн. - для сплати за реєстрацію предмета застави в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна; 17 599,47 грн. - на сплату страхових платежів відповідно до п.п. 2.1.3. та 2.2.7. Договору.

На виконання п.2.2.7. кредитного договору та забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 квітня 2007 року сторони уклали договір застави рухомого майна, за яким ОСОБА_2 передав у заставу автомобіль, що належить йому на праві власності - ЗАЗ DAЕWOО Т13110, державний номер НОМЕР_1.

Зазначеними договорами передбачено обов*язкове особисте страхування відповідача та страхування заставленого майна.

Так з п. п.2.2.7 Кредитного договору вбачається, що для забезпечення виконання зобов'язань за даним договором Позичальник (ОСОБА_2М.) зобов*язаний надати Банку належним чином оформлені згідно п.7.3. цього договору та договору застави договір страхування заставленого майна, договір страхування наземного транспорту і договір особистого страхування Позичальника (на вимогу Банку). Цим же п. 2.2.7. передбачено письмове узгодження з Банком договорів страхування, перелік страхових ризиків, які підлягають страхуванню, при цьому письмовим узгодженням Банку є віза вповноваженого представника Банку на договорах страхування.

Обов*язок заставодавця (ОСОБА_2М.) застрахувати предмет застави на користь заставодержателя у страховій компанії узгодженій із Заставодержателем не пізніше дня укладання договору застави визначений в п. 1.7.1. договору застави, яким передбачено, що страхування предмету застави на користь заставодержателя здійснюється у страховій компанії, узгодженій із Заставодержателем, не пізніше дня укладання даного договору (тобто договору застави від 18 квітня 2007 року).

На виконання зазначених вимог договорів кредиту та застави відповідач 18 квітня 2007 року уклав договір страхування наземного транспорту та договір особистого страхування. Ці первісні договори страхування були укладені у страховій компанії узгодженій з Банком, узгодженим також був переліку страхових ризиків, які підлягають страхуванню.

Абзацем другим п. 1.7.1. договору застави визначений строк та порядок укладення договорів страхування після спливу строку дії первісних договорів страхування, а саме визначено, що заставодавець (ОСОБА_2М.) зобов*язаний не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити його строк дії або укласти новий договір страхування на користь Заставодержателя у страховій компанії узгодженій з Заставодержателем.

В порушення цих вимог відповідач уклав договори страхування на свій розсуд з страховою компанією не узгодженою із ЗАТ КБ «Приватбанк». Оскільки відповідач не подав позивачу підтверджуючий документ про сплату чергових страхових платежів по погодженим з Банком договорам страхування, Банк сплатив страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п.2.3.1. даного договору.

Відповідач наполягає, що ЗАТ КБ «Приватбанк» незаконно примушує його укладати договори страхування лише з певними страховими компаніями чим порушує його права. Однак ОСОБА_2 підписав з ЗАТ КБ «Приватбанк» договори кредиту та застави які містять обов*язок відповідача узгодити з ЗАТ КБ «Приватбанк» страхову компанію та страхові ризики, в цій частині договори недійсними не визнані.

Судом встановлено, що з початку 2009 року ОСОБА_2 взагалі перестав сплачувати будь-які платежі по кредитному договору від 18 квітня 2007 року, сума заборгованості станом на 29 липня 2010 року складає 106 848,04 грн. та підтверджується відповідними розрахунками.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави у спосіб передбачений договором.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді