АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі

Головуючого Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.,

при секретарі Щегельському В.Д., Костенко Я.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2011 року по справі за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 року опікунська рада при виконкомі Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради в інтересах малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на 1/3 частину квартири.

В обґрунтування позову вказали, що 06 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулась до них за допомогою, повідомивши, що 02 березня 2004 року вони разом з матірю ОСОБА_2 та братом ОСОБА_8 продали квартиру № 21 в житловому будинку № 2 по вулиці Верстатобудівельній в м. Харкові, де власником був і її малолітній син ОСОБА_7.

В цей же день за кошти від продажу цієї квартири була придбана квартира № 52 в житловому будинку № 200 по вулиці Луї Пастера в м. Харкові. За домовленістю сторін покупцем була вказана тільки ОСОБА_2, яка обіцяла, що за першою вимогою вона подарує доньці та онуку по 1/3 частині квартири. На сьогодні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршились; переоформити частину квартири на ОСОБА_1 та її сина відмовляється.

Такими діями порушуються права дитини, оскільки ОСОБА_1 ще 03 квітня 2001 року отримала дозвіл на продаж квартири № 21 в житловому будинку № 2 по вулиці Верстатобудівельній в м. Харкові від імені сина, де зобовязалась при придбанні житла врахувати дольову власність сина.

Просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 02 березня 2004 року та визнати за малолітнім ОСОБА_7 право власності на 1/3 частини спірної квартири.

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з участю третіх осіб приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та визнання права власності на 1/3 частину квартири.

В обґрунтування позову вказала, що їй, її сину ОСОБА_7, матері ОСОБА_2 та брату ОСОБА_8 належала квартира № 21 в житловому будинку № 2 по вулиці Верстатобудівельній в м. Харкові. Брату належала 24/100 частина, а їм трьом 76/100 частин.

У 2000 році вони вирішили продати квартиру і 03 квітня 2001 року вона отримала дозвіл на продаж і долі сина. В 2004 році вони знайшли покупців на свою квартиру та собі нове житло. Їх квартира була продана за 106 тис. гривень.

Брат отримав 25 400 грн., вартість 24/100 частини квартири, а їм трьом залишилось 80 600 грн. Нову квартиру придбали за 73 140 грн., тобто, отриманих коштів було достатньо.

В день укладення угод ОСОБА_2 повідомила її. що оформити власність на її сина не можна, оскільки потрібен окремий дозвіл. На її пропозицію відкласти оформлення угоди ОСОБА_2 сказала, що необхідно повертати завдаток у подвійному розмірі і, крім того, важко буде за таку суму знайти трьохкімнатну квартиру. Вона запропонувала оформити квартиру на її імя, а на випадок необхідності вона переоформить квартиру по 1/3 частині на неї та ОСОБА_7. Вона погодилась з цим. Після укладення угоди вони всі заселились в квартиру та зареєструвались; вона зробила ремонт; придбала мякі меблі. На початку літа 2008 року їх відносини погіршилися. ОСОБА_2 сказала, що вона є єдиним власником квартири та за строком давності не зможе переоформити квартиру на них.

Просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири; визнати за нею та її сином ОСОБА_9 право власності по 1/3 частині.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що вона придбала квартиру для себе та за свої кошти.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_6 просила справу розглядати у її відсутність.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог Управлінню служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення їх позовних вимог, оскільки судом безпідставно не прийнято до уваги їх доводи та заперечення.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що скарги задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ОСОБА_1 та Управлінню служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в задоволенні позовів суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що ними не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_7 належала квартира № 21 в житловому будинку № 2 по вулиці Верстатобудівельній в м. Харкові, яку власники 02 березня 2004 року продали.

В цей же день ОСОБА_2 придбала на своє імя за договором купівлі-продажу квартиру № 52 в житловому будинку № 200 по вулиці Луї Пастера в м. Харкові.

Судом ретельно досліджені доводи та заперечення сторін і обґрунтовано визначено, що кошти на придбання квартири витрачені ОСОБА_2 особисті та договору на створення спільної сумісної власності з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не було.

Продаж попередньої квартири було вчинено за 106 тис. грн. Як вказано в договорі продавці отримали кошти за квартиру повністю, тобто, кожний отримав по 26 500 грн.

В цей же день ОСОБА_2 придбала спірну квартиру за 73 140 грн.

На підтвердження наявності своїх коштів без залучення коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 представлено розписку про отримання 4 тис. доларів США від ОСОБА_10 Допитаний у якості свідка ОСОБА_10 підтвердив ці обставини.

Крім того, певна сума коштів була наявна у ОСОБА_2

ОСОБА_1 не надала жодних доказів щодо неможливості укладення договору купівлі-продажу цієї квартири з її участю у якості покупця та її сина та внесення коштів своїх та сина в придбання цієї квартири.

Що стосується реєстрації ОСОБА_1 та її сина в спірній квартирі та придбання дивану та проведення певного ремонту не може свідчити про наявність домовленості про створення спільної сумісної власності.

Всім доводам сторін дана оцінка. Рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий суддя -

Судді -