Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-2518/2011 Головуючий по 1 інстанції
Категорія:30 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Подороги В.М.

суддів Бородійчука В.Г., Демченка В.А.

при секретарі Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, Головного Управління Державного казначейства України у Черкаській області про відшкодування за рахунок держави України матеріальної та моральної шкоди, завданими протиправними, незаконними діями (бездіяльністю) державного органу - Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

встановила:

05 квітня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, Головного Управління Державного казначейства України у Черкаській області про відшкодування за рахунок держави України матеріальної та моральної шкоди, завданими протиправними, незаконними діями (бездіяльністю) державного органу - Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона постійно проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 3-ї групи, внаслідок захворювання, повязаного з дією негативних факторів аварії на ЧАЕС.

Перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Каневі, як пенсіонер за віком, та отримує пенсію згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України є субєктом владних повноважень, юридичною особою та офіційним державним органом з виплати пенсії, діє під імені держави Україна, а отже є неналежним відповідачем по справі.

На підставі ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач, як потерпіла внаслідок Чорнобильської

катастрофи має додаткові гарантії та пільги, здійснення та забезпечення яких законодавством покладено на відповідача. Зокрема, статтями 39 та 50 зазначеного Закону передбачено нарахування та виплата позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіологічного контролю підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та призначення додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідач зазначені вимоги Закону не виконував, призначив та виплачував пенсію в значно меншому розмірі.

Факт протиправності дій відповідача, порушення прав пенсіонера, потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліда 3 групи за адміністративним позовом ОСОБА_3 встановлені Канівським міськрайонним судом під час розгляду її адміністративного позову. Постановою суду від 07 лютого 2011 року вказані дії (бездіяльність) субєкту владних повноважень, Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі визнані протиправними. Цією ж постановою суд зобовязав відповідача провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст.ст. 39, 50, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Невиплачені відповідачем внаслідок встановлених судом його протиправних дій грошові кошти у вигляді належних до сплати соціальних виплати (пенсії) в період з 22 вересня 2004 року по 19 липня 2010 року, мають ознаки матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, як державного органу та субєкта владних повноважень. Вважає, що має право на законні нарахування органом ПФУ, відповідачем по справі, доплат до пенсії відповідно з вимогами ст.ст. 39, 50, 67 ЗУ № 796-ХІІ, з 22 вересня 2004 року, тобто з часу отримання статусу особи, постраждалої від аварії на ЧАЕС 1 категорії. Стягнення повинні бути проведені з вказаного часу до 20 липня 2010 року, тобто до встановленої рішенням Канівського міськрайонного суду дати, з якої необхідно провести встановлені виплати та доплати до пенсії.

Розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем, внаслідок протиправної недоплати підвищення до пенсії за вказаний період, обумовленої неправильним застосуванням відповідачем ст.ст. 39, 50 ЗУ № 796-ХІІ, за підрахунками позивача, складає відповідно 33 680,13 грн. та 11 448,94 грн., а всього 45 129,07 грн..

Крім того, позивач вважає, що зазначеними неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, їй завдана моральна шкода, яку обґрунтовує заниженим з вини відповідача пенсійним забезпеченням і в звязку з цим проживання в режимі штучно створеної відповідачем економії грошових засобів в частині забезпечення сімї продуктами харчування та всім іншим необхідним для нормального життя, що потягло за собою неприродну напругу у відносинах з дітьми та онуками, непорозуміння та сварки в сімї.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 10 000 грн..

З урахуванням викладеного позивач вважає, що завдана їй матеріальна та моральна шкода, повинна бути відшкодована відповідачем відповідно з приписами ст. 56 Конституції України та ст. 1173 ЦК України за рахунок держави, оскільки шкода завдана відповідачем, як державним органом та субєктом владних повноважень.

Позивач просить відшкодувати за рахунок держави України з рахунків Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, як державного органу, матеріальну шкоду в сумі 45 129,07 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та покласти та відповідача сплачені судові витрати - 120 грн., за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 250 грн. - плата за нотаріальне оформлення довіреності.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4, який діє від імені позивача на підставі доручення, посвідченого 06 травня 2011 року приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу реєстр № 540, змінив позовні вимоги та враховуючи викладені в позові обґрунтування своїх позовних вимог, приписи ст. 56 Конституції України, ст.ст. 174, 1173 ЦК України, просить відшкодувати із бюджету України за рахунок держави України з рахунків відповідача - Головного Управління

Державного казначейства України в Черкаській області на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 45 129,07 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., яка завдана незаконними діями органу, внаслідок незаконного застосування статей 39, 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та покласти на відповідача судові витрати по справі.

Рішенням канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2011 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 просять скасувати рішення Канівського міськрайонного суду черкаської області від 21 вересня 2011 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач по справі постійно проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 3 групи, внаслідок захворювання, повязаного з аварією на ЧАЕС, що підтверджується відповідними документами.

Також, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 зверталася до УПФ в м. Каневі Черкаської області з позовом про визнання неправомірними дій, зобовязання перерахування та виплати недоплачених сум пенсій. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2011 року (а.с. 13-14) визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 39, 50, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязано відповідача перерахувати позивачу додаткову пенсію та доплату до пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50, 67 зазначеного Закону з 20 липня 2010 року за виключенням раніше отриманих коштів.

Позовні вимоги за період з 01 грудня 2007 року по 19 липня 2010 року ухвалою суду залишено без розгляду.

Звертаючись з вищевказаним позовом до суду, ОСОБА_3 вважала, що невиплата державою їй коштів за період з 22 вересня 2004 року по 19 липня 2010 року є завданням їй матеріальної шкоди, яку і просить відшкодувати їй за рахунок держави Україна. Також вважає, що їй було завдано і моральну шкоду, яку просила стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України також передбачено відшкодування державою, АРК або органом місцевого самоврядування, незалежно від вини цих органів, шкоди, завданої

фізичній або юридичній особи незаконними діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Як вбачається з пояснень представника позивача, допитаного в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, судове рішення відносно ОСОБА_3 від 07 лютого 2011 року набрало законної чинності і виконується відповідним чином.

Визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень на які посилається апелянт, не передбачено нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи позивача про те, що їй зі сторони держави заподіяна матеріальна та моральна шкода не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивач надав недостатньо належних доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, Головного Управління Державного казначейства України у Черкаській області про відшкодування за рахунок держави України матеріальної та моральної шкоди, завданими протиправними, незаконними діями (бездіяльністю) державного органу - Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: