Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-105/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2011 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гуменної Н.М.

при секретарі Вереснюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області, Управління держкомзему у Сколівському районі Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування шкоди.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачку не порушувати межові знаки земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, зобовязати її не возити через його земельну ділянку сіно, гній, овочі, інші речі, не нищити посаджені фруктові дерева та переганяти і випасати худобу, а також стягнути з відповідачки судові витрати та збитки завдані засадженням земельної ділянки і сінокосінням, а саме повернути йому зібраний урожай картоплі і сіна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батьків він успадкував житловий будинок в с. Пшонець. Рішенням Головецької сільської ради від 01.04.1996 року йому передано безкоштовно у приватну власність земельні длянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. 16.03.2009 року управлінням Держкомзему у Сколівському районі йому було видано Державний акт на земельну ділянку. В липні 2009 року землеупорядником було повторно проведено обміри земельної ділянки у відповідності із абрисом Державного акту та встановлено стовпці. Дані стовпці встановлювались у присутності ОСОБА_3 і стояли до весни 2010 року. Приїхавши весною в село виявив, що такі там відсутні. На частині земельної ділянки, яка належить йому на праві власнсоті відповідачка посадила картоплю, а на інший частині скосила траву.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме в частині позовних вимог, що стосуються відшкодування шкоди та стягнення судових витрат відмовляється від позову. Просить позов з уточненими позовними вимогами задоволити.

Відповідачка та її представники в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що вона і надалі буде продовжувати користуватись земельною діянкою позивача, для підїзду до своєї земельної ділянки, оскільки відсутня підїздна дорога до її земельної ділянки. Вона не заперечує того, що садила картоплю та косила траву на земельній ділянці ОСОБА_1, вважає, що дана земельна ділянка не належить позивачу, а виділена їй. Коли землеупорядником проводились обміри земельної ділянки ОСОБА_1 та встановлювались стовпці вона була присутня.

Третя особа - сільський голова ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 має можливість підїзду до своєї земельної ділянки не використовуючи земельної ділянки позивача, оскільки існує інший підїзд. Щодо винесення рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа - представник Управління держкомзему у Сколівському районі ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ним в складі комісії було проведено заміри земельних ділянок позивача та відповідачки. На підставі проведених обмірів було складено акт, згідно якого земельні ділянки не накладаються одна на одну, позивачу належить земельна ділянка площею 0,25 га., яка надана йому для обслуговування житлового будинку. Також, було встановлено, що на земельній ділянці відсутні межові стовпці, які були встановлені при проведені замірів земельної ділянки. Твердження відповідачки, що в неї не має можливості підїзду до її земельної ділянки не інакше, як через земельну ділянку ОСОБА_1 є надуманим.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст.90, ч.1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи 01.04.1996 року Головецькою сільською радою винесено рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку громадянину ОСОБА_1 площею 0.25 га.

16.03.2009 року ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 використовує земельну ділянку позивача, як підїздну дорогу до свої земельної ділянки, перевозить сіно, гній, овочі, інші речі, чим нищуть посаджені фруктові дерева, а також випасає та переганяє худобу через земельну ділянку позивача. Крім того, нею демонтовано межові стовпці, посаджено картоплю на земельній ділянці позивача та скошено траву і цього вона сама не заперучувала в судовому засіданні.

Крім того, також, в матеріалах справи наявний лист Головецької сільської ради №81 від 02.08.2010 року згідно якого ОСОБА_3 зобовязано поновити межові знаки між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_1, оскільки при обстеженні комісією виявлено, що такі зруйновано.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що своїми діями ОСОБА_3 порушує право ОСОБА_1 самостійно господарювати та користуватись земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід зобовязати не порушувати межові знаки земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована за адресою с. Пшонець Сколівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно державного акта від 16.03.2009 року та не возити через земельну ділянку площею 0,25 га., що розташована за адресою с. Пшонець Сколівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно державного акта від 16.03.2009 року, сіно, гній, овочі, інші речі, не нищити посаджені фруктові дерева та переганяти і випасати худобу.

Керуючись ст.ст.10-12,33,60,88,213,215,218 ЦПК України,

ст.ст.78,81,90,116,125,126,ч.2 ст.152,ч.2 ст.158 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області, Управління держкомзему у Сколівському районі Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 не порушувати межові знаки земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована за адресою с. Пшонець Сколівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно державного акта від 16.03.2009 року.

Зобовязати ОСОБА_2 не возити через земельну ділянку площею 0,25 га., що розташована за адресою с. Пшонець Сколівського району Львівської області, яка належить ОСОБА_1 на праві власності згідно державного акта від 16.03.2009 року, сіно, гній, овочі, інші речі, не нищити посаджені фруктові дерева та переганяти і випасати худобу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Гуменна

Оригінал рішення