Справа № 22--ц-401/2011 Головуючий у I інстанції Рахманкулова І.П.
Категорія цивільна Доповідач - Шемець Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2011 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представників позивача ОСОБА_5Є, ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2010 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Страхове товариство „Гарантія до ОСОБА_8 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2010 року, яким були задоволені позовні вимоги ВАТ „Страхове товариство „Гарантія, стягнуто з відповідача на користь позивача 8702 грн.37 коп., вирішено питання про судові витрати.

Апелянт просить скасувати зазначене рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ „ Страхове товариство „Гарантія, посилаючись на порушення та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність дійсним обставинам справи, зібраним по справі доказам.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності був укладений між ВАТ „Страхове товариство „Гарантія та ним, як власником автомобіля НОМЕР_1, оскільки власником даного автомобіля є ОСОБА_9, тому апелянт вважає, що він не є належним відповідачем по справі.

Також апелянт зазначає, що він не розумів того факту, що він не мав права від імені власника транспортного засобу брати на себе право розпорядження майном у вигляді укладання договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності як власника зазначеного автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 16 квітня 2009 року сторони по справи уклали договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6).

Згідно постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 жовтня 2009 року, в м.Чернігові на вул.. Архітектурній 19 серпня 2009 року о 17 год. сталася ДТП: ОСОБА_8, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, безпечний боковий інтервал, в результаті чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_3, належний ОСОБА_10

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій ОСОБА_8 залишив місце ДТП. Пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_8.12.1,13.1,2.10 а,б,в ПДР України; відповідно до даної постанови суду його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124,122-4 КУпАП (а.с.9).

ВАТ „Страхове товариство „Гарантія здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_10 в сумі 8702 грн.37 коп. згідно страхового акту №0370 від 16 жовтня 2009 року (а.с.5) та видаткового касового ордеру (а.с.4).

За положеннями ст.ст. 993,1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також п.38.1.1. ст.38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо- транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст.53 цього Закону.

Факт залишення місця ДТП ОСОБА_8 підтверджується постановою суду від 05 жовтня 2009 року та заявою ОСОБА_8 до позивача на а.с. 7, де він вказує про залишення місця пригоди, непроходження медичного обстеження і неповідомлення страховика про ДТП.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до ЗАТ „Страхове товариство „Гарантія перейшло право вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Щодо доводів апелянта про те, що він не є належним відповідачем, оскільки власником автомобіля DAEWOO NEXIA д.н.з. СВ 9330 А1 є ОСОБА_9, та що він не мав права укладати договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності автомобіля, апеляційний суд враховує наступне.

Як визначено ст.1 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, які уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; під власниками транспортних засобів законодавець розуміє юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 правомірно експлуатував транспортний засіб, що підтверджується записом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (а.с.41);укладення з ним договору обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, не суперечить вимогам законодавства, що регламентує спірні правовідносини, і на час їх виникнення цей договір чинний.

Тобто, відповідач є власником транспортного засобу в розумінні зазначеного закону і, відповідно, належним відповідачем у даному спорі, тому доводи апеляційної скарги не можуть бути правовою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Помилкове зазначення в оскаржуваному рішенні суду дати укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: