Справа № 2-2194/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2011

Сихівський районний суд м.Львова

в складі:головуючої судді Бойко О.М.

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської квартирно-експлуатаційної частини району, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В обґрунтування позову покликається на те, що квартира АДРЕСА_2 була отримана його батьком ОСОБА_3, також у ній проживали його мати ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5 06.12.1996р. помер його батько ОСОБА_3 , відтак, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали спадкоємцями після його смерті. Однак, за життя батька спірна квартира не була приватизована, а здійснена приватизація була у 1997р. лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому, мати постійно стверджувала, що після її смерті квартира має бути порівну поділена між ним та братом. Така ж домовленість була і з братом ОСОБА_5 Однак, до закінчення строку прийняття спадщини після смерті матері, його брат ОСОБА_5 помер, внаслідок чого він позбавлений права на отримання частки спадщини після смерті батька. Відповідачі - спадкоємці брата не погоджуються на мирне вирішення даного спору у зв»язку із чим він змушений звертатись до суду. Вважає свідоцтво про право власності недійсним, оскільки таке оформлене лише на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а на момент смерті батька ОСОБА_3 спірна квартира була об»єктом право власності та мала б увійти до складу спадщини на частку, якої він має право. Відповідачі - спадкоємці брата не погоджуються на мирне вирішення даного спору у зв»язку із чим він змушений звертатись до суду .

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснив, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало його бажання вирішити спір мирним шляхом. Однак, відповідачі не погоджуються на таке врегулювання спору, в зв»язку із чим просить позов задоволити.

Представник КЕЧ в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що приватизація квартири здійснена з дотриманням вимог встановлених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», померлий ОСОБА_3 не реалізував свого права на приватизацію квартири, а тому не є її власником. Вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнали та пояснили що спірна квартира була приватизована у 1996р. після смерті ОСОБА_3, який за життя не реалізував своє право на приватизацію спірної квартири, відтак, не набув права власності на неї, а був лише її наймачем за яким зберігалось право на користування нею. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приватизувавши спірну квартиру були єдиними її власниками, а тому вважають, що будь-які підстави для скасування свідоцтва про їх право власності на вказану квартиру та визнання за померлим права власності на неї відсутні. Просять відмовити в задоволенні позову .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 8 згаданого Закону визначено порядок здійснення приватизації така, зокрема, здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Судом встановлено, що 26.06.1996р. видано свідоцтво про право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3. Підставою видачі даного свідоцтва стало розпорядження органу приватизації - Квартирно-експлуатаційної частини району № 3556 від 11.06.1996р., що прийняте на підставі заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19.04.1996р., довідки про склад сім»ї від 08.04.1996р., копії поверхового плану квартири, розрахунку площі квартири, що безоплатно приватизується. Відтак, при оформленні оспорюного свідоцтва про право власності відповідачем дотримано вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.7 згаданого Закону за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Із свідоцтва про смерть І-СГ №015809 вбачається, що ОСОБА_3 помер 06.12.1995р.

З огляду на те, що ОСОБА_3 за життя не звертався із заявою про передачу у власність спірної квартири, не реалізувавши свого права на її приватизацію, суд вважає, що він не набував права власності на неї, відтак, така не може входити до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті.

Згідно ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З огляду на зміст зазначеної норми, умовою її застосування є наявність поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини. При цьому, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини. Покликання позивача на бажання вирішити спір мирним шляхом не є поважною причиною пропуску такого строку. Зважаючи на викладене, а також з огляду на те, що спірна квартира не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення додаткового строку прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження про домовленість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відчуження йому у власність Ѕ спірної квартири після смерті матері, оскільки жодних спрямованих на реалізацію такого волевиявлення правочинів ними вчинено не було (заповіту, дарування, тощо). Покликання позивача в судовому засіданні на те, що підпис у заяві про приватизацію квартири від імені ОСОБА_5 виконаний не ним є безпідставним з огляду на відсутність будь-яких даних в підтвердження таких обставин.

На підставі ст.1272 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 7, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»та керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської квартирно-експлуатаційної частини району, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: