Справа № 2-1738/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

16 серпня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Бреславець І.В.,

за участю

прокурора Григоренко К.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Тендітник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, третя особа -орган опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 29 квітня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що ОСОБА_3 з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2002 році, мають доньку ОСОБА_5, 1999 року народження. Вказував, що в 2009 році відповідач зібрав свої речі та пішов, більше позивач з ним не зустрічалася, зв'язок не підтримували. В червні 2010 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6, разом з яким повністю забезпечують матеріальне та сімейне благополуччя доньки.

Просив суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_5, 1999 року народження.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши повноваження на ведення справи в суді від її імені представнику.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримав подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення через засоби масової інформації.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні враховуючи інтереси малолітньої дитини просив в задоволенні позовних вимог відмовити, вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 недостатньо.

Прокурор, який приймав участь в судовому засіданні, просив в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, про що складено актовий запис від 11 червня 2002 року.

Також встановлено, що неповнолітня ОСОБА_5, 1999 року народження станом на час вирішення справи судом проживає в місті Полтаві, набула громадянство України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України"та є громадянином України з 25 грудня 2008 року.

ОСОБА_5 з лютого 2008 року навчається в ЗОШ № 13 м. Полтави.

Відповідач ОСОБА_4 спільно до донькою ОСОБА_5 не проживає з осені 2009 року.

Позивач ОСОБА_3 09 червня 2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6.

Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_3 у зв'язку з характером роботи в місті Полтаві не проживає, знаходиться поза межами України. Неповнолітня ОСОБА_5, 1999 року народження, на час вирішення справи судом постійно мешкає з ОСОБА_6 в місті Полтаві.

Вжитими судом заходами встановити можливе місце знаходження чи перебування відповідача ОСОБА_4 не вдалося.

Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007р. зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В поданій до суду позовній заяві представник позивача посилається на зловживання відповідачем ОСОБА_4 спиртними напоями, наявність сварок за час спільного проживання з позивачем, хоча жодного доказу на підтвердження даної обставини суду надано не було.

Будь-які достовірні дані щодо негативних характеристик відповідача відсутні.

Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків підтверджено лише обставину відсутності участі відповідача ОСОБА_4 в вихованні доньки з осені 2009 року, але жодним чином не підтверджено відсутність бажання останнього приймати участь в такому виконанні.

Твердження про те, що відповідач не сплачує аліменти судом оцінюється критично, оскільки позивач ОСОБА_3 з вимогами до відповідача про їх стягнення не зверталася.

Будь-які підстави вважати наявність свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_4 своїми батьківськими обов'язками судом не встановлено.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що відсутність безпосередньої участі ОСОБА_4 у вихованні дитини само по собі не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

Посилання представника позивача в поданій до суду позовній заяві на те, що неспроможність та небажання відповідача створювати безпечні та сприятливі умови виховання та утримання доньки ставлять загрозу її здоров'ю та нормальному розвитку не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено з достовірністю небажання відповідача ОСОБА_4 приймати участь у виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_5.

Дані з характеристики на ОСОБА_5 про те, що батько дівчинки участі у житті дитини не бере, не цікавиться успіхами, не приходив на збори та свята не оцінюються судом як обставини свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_4 батьківськими обов'язками.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 26 липня 2011 року № 388 підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 недостатньо.

Встановивши дані обставини, суд, враховуючи недоведеність в судовому засіданні винної поведінки ОСОБА_4, його свідомого нехтування своїми обов'язками по вихованню неповнолітньої доньки, а також право ОСОБА_5, 1999 року народження, на спілкування як з матір'ю, так і з батьком, приходить до висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньки буде суперечити правам неповнолітньої, та приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Та обставина, що неповнолітня ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення позовної заяви та позбавлення її батька ОСОБА_4 батьківських прав сама по собі не оцінюється судом як підстава для задоволення позову.

При вирішенні справи судом враховується, що позивач ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав у зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків, з донькою спільно не проживає та за висновком органу опіки та піклування має місце факт недостатньої турботи матері про малолітню доньку, хоча і з поважних причин.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем ОСОБА_3 судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.Л.Яковенко