Справа № 2-2161/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Рівненської міської ради «Теплотранссервіс» про визнання договору з доповненнями до нього «про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води» таким, що укладений ,-

встановив:

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги змінив та уточнив.

Остаточно просить суд визнати договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 10 лютого 2011 року та доповнення до договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 10 лютого 2011 року, а саме: «п.2.6.1. заборгованість, що виникла до укладення договору стягується в судовому порядку або по взаємній згоді сторін; п.2.6.2. цей договір не має зворотної сили; п.3.1.1. за зниження якості поставленої продукції настає відповідальність і передбачена законом у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми тарифів за поставлення неякісної продукції; п.4.1.5.а. графік підігріву води доводяться до споживача письмово; п.9.8. дія договору не має зворотної сили; п.9.9. виникла розбіжність по виконанню умов договору вирішується шляхом врегулювання розбіжностей. При недосягненні взаємної згоди спір вирішується в суді за підсудністю; п.9.10. у всьому іншому, що не передбачене цим договором, сторони керуються ЦК України, Законом України «Про теплопостачання» та іншими законодавчими актами України», таким, що укладений, з підстав, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових переченнях на позов та покликаючись на те, що запропоновані позивачем доповнення до договору не базуються на вимогах закону та покладають на підприємство додаткові не передбачені діючими законодавчими актами обовязки, що є неприпустимим.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_1. Як споживачу теплової енергії позивачу відкрито відповідачем особовий рахунок №233+46332+19 для розрахунку з відповідачем за використану теплову енергію.

06 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до КП «Теплотранссервіс» з заявою про надання йому проекту договору теплопостачання у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги та ст.25 Закону України Про теплопостачання».

02 листопада 2009 року відповідачем в адресу позивача направлено два вимірника проекту договору.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні листа за підписом директора КП «Теплотранссервіс» РМР за №02-01/2134 від 02 листопада 2009 року з якого вбачається, що «у відповідності до п.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про теплопостачання» до основних обовязків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладення договору з теплопостачаючою організацією на постачання теплової енергії. Для укладення вищезазначеного договору, КП РМР «Теплотранссервіс» надсилає два примірника проекту договору надання послуг з централізованого опалення та підігріву води для ознайомлення та відповідного підписання. Та у визначений законодавством термін просять повернути проекти договорів в КП РМР «Теплотранссервіс» для підписання справником та повернення одного із примірників на адресу споживача.».

Позивач по справі, отримавши проекти договорів вніс свої доповнення до договору та направив їх відповідачу по справі.

Відповідач не погодився з запропонованими позивачем доповненнями до договору, та направив у його адресу лист №02-01/1061 від 11 березня 2011 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються главою 53 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладені договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з проекту договору з п.2.6. вбачається, що сторони домовились про встановлення 3 річного строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення підприємством заборгованості із споживача.

В судовому засіданні позивач не заперечив тієї обставини, що його доповнення, «кладені в пунктах 2.6.1. та 2.6.2. не розповсюджуються на п.2.6. договору та не заперечив, що у нього виникла заборгованість перед відповідачем, яка має бути ним відшкодована у межах 3-х річного строку позовної давності.

Відповідно до п.6 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з послідуючими змінами до нього вбачається, що істотними умовами договору про надання житлово-комунальних послуг є: права та обов»язки сторін.

Відповідно до п. 13 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з послідуючими змінами до нього вбачається, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про теплопостачання» №2633-ІУ від 2 червня 2005 року з послідуючими змінами до нього, споживач теплової енергії має право на: отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку плати, режимів споживання теплової енергії.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.24 Закону України «Про теплопостачання» №2633-ГУ від 2 червня 2005 року з послідуючими змінами до нього, передбачено, що споживач теплової енергії має право на відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, у разі виконання ним своїх зобовязань відповідно до договору.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.25 вищезазначеного закону, теплопостачальні, тепло транспортні і тепло генеруючі організації зобовязані: при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.25 вищезазначеного закону, у разі наявності технічної можливості теплопостачальні організації, що здійснюють постачання теплової енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на всій території, в укладенні договору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N630, з послідуючими її доповненнями, було затверджено типовий договір про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору, не на підставі правових актів органу державної влади, вимоги позивача базуються на Законах України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», відповідач в судовому засіданні не довів які ж саме обставини, що були запропоновані позивачем не базуються на вимогах закону та покладають на підприємство додаткові, не передбачені діючими законодавством актами обовязки, а тому вони підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.641, 649 ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Рівненської міської ради «Теплотранссервіс» про визнання договору з доповненнями до « про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води» таким, що укладений задоволити.

Визнати договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 10 лютого 2011 року та доповнення до договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 10 лютого 2011 року, а саме: «п.2.6.1. заборгованість, що виникла до укладення договору стягується в судовому порядку або по взаємній згоді сторін; п.2.6.2. цей договір не має зворотної сили; п.3.1.1. за зниження якості поставленої продукції настає відповідальність передбачена законом у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми тарифів за поставлення неякісної продукції; п.4.1.5.а. графік підігріву води доводяться до споживача письмово; п.9.8. дія договору не має зворотної сили; п.9.9. виникла розбіжність по виконанню умов договору вирішується шляхом врегулювання розбіжностей. При недосягненні взаємної згоди спір вирішується в суді за підсудністю; п.9.10. у всьому іншому, що не передбачене цим договором, сторони керуються ЦК України, Законом України «Про теплопостачання» та іншими законодавчими актами України», таким, що укладений.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його з-оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: