Справа № 2-1602/11р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2011 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Воробйова С.А.

при секретарі Подлєсної О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 .В.В

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноармійська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення в житлову квартиру та зобовязання не створювати перешкоди в користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення в житлову квартиру та зобовязання не створювати перешкоди в користуванні житловим приміщенням посилаючись на те, що вона з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2001 року по 12.10.2002 року. Повторно між ним був укладений шлюб 19.11.2004 року, який був розірваний за рішенням суду 05.10.2007 року.

В період фактичного проживання однією сімєю 30.01.2004 року відповідачем була куплена квартира № 3, розташована в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області в якій вона була зареєстрована по теперішній час.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.07.2009 року за нею було визнано право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою:. м. Родинське, вул. Краснолиманська, 41/3, а за відповідачем визнано право власності також на 1/2 частку вказаної квартири.

На теперішній час відповідач перешкоджає їй проживати за вказаною адресою, змінив замки в квартирі і вона змушена тимчасово проживати із своїм неповнолітнім сином за адресою: м. Родинське, вул. Залізнична, 76, а тому просить суд вселити її в 1/2 частку квартири № 3, розташовану в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області та зобовязати відповідача не створювати їй перешкоди в користуванні 1/2 часткою житлової квартири і передати їй ключі від жилої квартири. Судові витрати по справі покалсти на відповідача.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, відповідач позов не визнав і пояснив, що хоча квартира була куплена ним в період фактичного проживання однією сімєю з ОСОБА_1, але на його кошти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2001 року по 12.10.2002 року. Повторно між ним був укладений шлюб 19.11.2004 року, який був розірваний за рішенням суду 05.10.2007 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, 07.12.2004 року (а.с. 8).

В період фактичного проживання однією сімєю 30.01.2004 року відповідачем була куплена квартира № 3, розташовану в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області, в якій позивачка зареєстрована по теперішній час (а.с. 19).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.07.2009 року (а.с. 11) за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою:. м. Родинське, вул. Краснолиманська, 41/3, а за відповідачем визнано право власності також на 1/2 частку вказаної квартири. Цей факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Бюро технічної інвентаризації м. Красноармійська(а.с. 10) та технічним паспортом на квартиру № 3, в будинку № 41 на вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області (а.с. 12-13).

Після розлучення в 2007 році позивачка та відповідач посварилися, у звязку з чим відповідач в вищевказаній квартирі в вхідних дверях змінив замки і не став пускати позивачку з дітьми для проживання в квартирі, що підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_5

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником жилим будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності і власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідач порушив права позивачки та права неповнолітньої дитини на користування та проживання у житловому приміщенні в якому вони зареєстровані, оскільки відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло та ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про зобовязання відповідача не створювати їй перешкоди в користуванні 1/2 частки житлової квартири та вселити її в квартиру № 3, що розташована в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області, зобовязавши відповідача передати позивачці ключі від цієї квартири.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не створювати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди в користуванні 1/2 житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в 1/2 житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. та зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 17.00 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37.18 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: