Справа № 22Ц-3235/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 19 Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2011 м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.

Суддів : Марчук В.С., Жданкіна В.В.

При секретарі : Яблонській І.Л.

За участю : представника ПП «Браво» - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Браво» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, заподіяних невиконанням договору доручення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_4 на заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 квітня 2011 року, встановила :

У лютому 2011 р. ПП «Браво» звернулося до суду з вказаним позовом з тих підстав, що неналежним виконанням зобовязання по договорам доручення та укладених додаткових угод відповідач заподіяла підприємству збитки у понесених витратах на її навчання, підвищення кваліфікації, поїздки

(відрядження) на виставки і конкурси на території України та за кордоном, розмір яких не був повністю відшкодований відповідачем та складає у залишку 11 744,00 грн.

Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12.04.2011 р., у перегляді якого ухвалою цього ж суду від 01.09.2011 р. відмовлено, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПП «Браво»: 11 744,00 грн. боргу; 117,44 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача посилається на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, в тому числі й щодо неправильного розгляду справи у спорі з господарських відносин сторін, у звязку з чим ставить питання про скасування рішення і закриття провадження у справі.

Вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою, представник позивача у запереченні просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в апеляційну інстанцію, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене у справі рішення не відповідає.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності, в тому числі й самого факту неналежного виконання зобовязання відповідачем та заподіяних збитків.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

За договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя (ч.1 ст. 1000 ЦК України).

Судом установлено, й це убачається з матеріалів справи, що 21.06.2007 р. між ПП «Браво» і ОСОБА_3, строком дії до 06.05.2009 р., було укладено договір доручення №6, згідно якого ПП «Браво» доручило, а ОСОБА_3 взяла на себе обовязки виконання протягом терміну дії договору від імені та в інтересах довірителя своєчасно та належним чином наступних доручень: викладання в учбовому центрі «Браво» на продуктах компанії «Young Nails», участь у конкурсах, участь у рекламних акціях та семінарах. На виконання умов вказаного договору ОСОБА_3 були видані відповідні довіреності.

У звязку з закінченням строку дії вказаного договору №6 між ПП «Браво» і ОСОБА_3 07.05.2009 р. був укладений договір доручення №7, строком дії до 07.05.2011 р., на аналогічних умовах, а також оговорено обовязок повіреного відшкодувати довірителю усі документально підтверджені витрати, здійснені останнім на навчання, підвищення кваліфікації повіреного, поїздки (відрядження) на виставки, конкурси на території України та за кордоном (в тому числі згідно додатків до договору доручення №6 від 21.06.2007 р. на суму 350,00 грн. та 2 223,00 доларів США) у двох випадках, в тому числі п.п. 2.1.5.1 - розірвання договору до закінчення терміну його дії з ініціативи повіреного чи з ініціативи довірителя при невиконанні чи неналежному виконанні повіреним своїх зобовязань.

Додатковою угодою №1 від 07.05.2009 р. ОСОБА_3 і ПП «Браво» доповнили пункт 2.1.5 договору підпунктом 2.1.5.3 такого змісту: відшкодування повіреним усіх документально підтверджених витрат довірителя здійснюється шляхом передачі довірителю отриманої повіреним протягом відповідного місяця виручки за надані послуги незалежно від її розміру в строк 5 числа наступного за звітним місяця. Відшкодування повіреним усіх документально підтверджених витрат довірителя здійснюється повіреним до погашення їх у повному розмірі. Розмір щомісячного відшкодування витрат повіреним визначається відповідними додатковими угодами, що є невідємними частинами цього договору.

Покладаючи цивільну-правову відповідальність на відповідача, суд не звернув належної уваги на ту обставину, що у правових наслідках порушення зобовязання, позивач мав би, з огляду положень ст. 60 ЦПК України, довести склад цивільного правопорушення, елементами якого є: протиправна поведінка, наявність шкоди (збитків), причинний зв'язок мі протиправною поведінкою та шкодою (збитками), які були завдані; вина правопорушника (ст. ст. 610, 611 ЦК).

Матеріали справи, а також покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 про нехтування ОСОБА_3 взятих на себе обовязків, не дають підстав вважати позов доведеним, як стосовно зазначених елементів цивільного правопорушення, так і в питанні, чим достеменно стверджується факт невиконання чи неналежного виконання відповідачем-повіреним своїх зобовязань.

Не підтверджені фінансово-касовими документами твердження позивача про передачу відповідачеві витрат, повязаних із виконанням доручення, та які є обєктом позову, а саме 350,00 грн. та іноземної валюти - 2 223,00 доларів США, використання якої при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадку та на умовах, встановлених законом.

Обставини укладення сторонами 12.01.2010 р. та 02.02.2010 р. додаткових угод стосовно передачі відповідачем позивачу у відшкодування усіх документально підтверджених витрат 4 240,00 грн. і 1 800,00 грн. та складення відповідних актів про приймання - передачу зазначених сум (а.с.23,24) виходять за межі предмету спору та можуть слугувати лише певною інформацією щодо грошових розрахунків сторін у позасудовому вирішенні спору.

Звернення позивача до відповідача з листом про розірвання з 07.05.2010 р. договору доручення №7 від 07.05.2009 р., з урахуванням змісту ст. 1009 ЦК, не тягне наслідків безумовного відшкодування збитків довірителя, оскільки припинення договору доручення довірителем дає йому право на стягнення збитків у випадку та за доведеності, коли повірений своєю відмовою від договору поставив довірителя у скрутне становище (як навмисно, так і не навмисно), відступивши від принципу доброчесного виконання доручення, і у довірителя не було іншої можливості забезпечити свої інтереси інакше як через повіреного.

Таким чином, колегія суддів дійшла переконання, що ухвалене у справі рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, залишатись в сил не може та підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог ПП «Браво» слід відмовити з мотивів їх необґрунтованості та недоведеності.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат апеляційний суд виходить з правил ст. 88 ЦПК України, зокрема позивачу, на користь якого ухвалено рішення, присуджуються з відповідача понесені і документально стверджені витрати по сплаті державного мита і з інформаційно-технічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 12 квітня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства «Браво» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, заподіяних невиконанням договору доручення - відмовити.

У розподіл судових витрат стягнути з Приватного підприємства «Браво» на користь ОСОБА_3 58,72 грн. втрат по сплаті державного мита з апеляційної скарги та 120,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : підпис ОСОБА_7

Судді : підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_9