АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Лещинській О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», Приватного підприємства «Металресурс» про визнання договорів недійсними, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2009року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», Приватного підприємства «Металресурс» про визнання договорів недійсними.

Позивач зазначав, що 26 травня 2008року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та Приватним підприємством «Металресурс» укладено кредитний договір №7.5-82 з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, за умовами якого банк зобовязався надати Приватному підприємству «Металресурс» мультивалютний кредит в розмірі еквівалентному 29 500 000,00грн., яке зобовязалося прийняти кредит, використовувати по призначенню, повернути в повному обсязі та в строки, передбачені кредитом. Умовами договору передбачено надання кредиту як в національній валюті України так і в іноземній валюті в доларах США.

З метою забезпечення виконання вказаним підприємством зобовязань за кредитним договором перед ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» між ним, ОСОБА_3, та останнім укладено 26.05.2008року договір поруки №7.5-82/7.5-83/П-4 з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, яким він поручився перед банком за виконання зобовязань Приватним підприємством «Металресурс».

Вказуючи на неправомірність укладення кредитного договору в іноземній валюті, на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій та що Приватне підприємство «Металресурс» не мало права на проведення розрахунків в іноземній валюті, позивач просив:

визнати недійсним кредитний договір №7.5-82 від 26.05.2008року з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, укладений між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та Приватним підприємством «Металресурс»;

визнати недійсним договір поруки №7.5-82/7.5-83/П-4 від 26.05.2008року з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, укладений між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк».

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із справи видно, що 26 травня 2008року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та Приватним підприємством «Металресурс» укладено кредитний договір №7.5-82 з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, за умовами якого банк зобовязався надати Приватному підприємству «Металресурс» мультивалютний кредит в розмірі еквівалентному 29 500 000,00грн., останнє зобовязалося прийняти кредит, використовувати по призначенню, повернути в повному обсязі та в строки, передбачені кредитом. Умовами договору передбачено надання кредиту як в національній валюті України гривні, так і в іноземній валюті - в доларах США(а.с.14-26).

З метою забезпечення виконання Приватним підприємством «Металресурс» зобовязань за кредитним договором перед ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» укладено 26.05.2008року договір поруки №7.5-82/7.5-83/П-4 з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, відповідно до умов яких ОСОБА_3, як поручитель, поручився перед банком за виконання зобовязань Приватним підприємством «Металресурс»(а.с.27-33).

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд виходив з того, що ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» станом на 26 травня 2008року, коли укладено кредитний договір між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та Приватним підприємством «Металресурс», мав право на здійснення операцій з валютними цінностями та дозвіл здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, що визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Такі висновки суду підтверджується відповідними ліцензією, дозволом та додатком до дозволу, що містить перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк»(а.с.59-68).

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні кредитного договору в іноземній валюті порушені норми матеріального права, безпідставні.

Так, статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Таким чином, ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, здійснення таких операцій в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, із справи вбачається, що ОСОБА_3 не є стороною кредитного договору від 26 травня 2008року, з додатковою угодою до нього №1 від 13.08.2008року, укладеного між юридичними особами ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та Приватним підприємством «Металресурс». Сторони кредитного договору, у тому числі боржник - Приватне підприємство «Металресурс», умови останнього не оспорюють.

Встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не грунтуються на законі, доказів про порушення його права, яке підлягає захисту у порядку, передбаченому ст.3 ЦПК України та у спосіб, визначений ст.4 ЦПК України та ст.16 ЦК України, останній не надав.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-