АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач - Коваленко І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарях - Щегельському Д.О., Москаленко Е.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 28 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання частки в праві спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання частки в праві спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з вересня 1997 року вона знаходилась у фактичні шлюбних відносинах з ОСОБА_5

01.05.2009 року ОСОБА_5 помер. За час перебування у фактичному шлюбі вони за спільні кошти придбали жилий будинок з надвірними будівлями, розташований по ул.] іідгірній, 6 в смт.Золочів Харківської області.

Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємці - ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулися до сьомої Харківської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Оскільки під час купівлі домоволодіння договір було укладено на ім"я ОСОБА_5, тому придбаний ними будинок автоматично входив до спадкової маси.

В зв'язку з цим просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по ул.Підгірній, 6 в смт.Золочів Харківської області.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що факт сумісного проживання ОСОБА_3 та її батька не доведено. Також не доведено той факт, що кошти на придбання будинку були надані позивачкою. Окрім того, ОСОБА_2 доповнила, що її брат ОСОБА_2 відмовився від належної йому за законом частини спадщини на її користь.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися. Справа розглянута у їх відсутності.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 28 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул.Підгірній, 6 в смт.Золочів Харківської області.

Заходи, вжиті в порядку забезпечення позову на підставі ухвали судді Золочівського районного суду Харківської області від 09.11.2010 року, скасовані.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та заперечення.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доведеної того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 внаслідок спільної праці придбали спірний будинок, а тому на підставі ст. 17 Закону України «Про власність» визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визнається ступенем його трудо: участі.

Згідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закс України «Про власність», ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватк державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільн сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір час: такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні май:-: виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем участі працею й коштами у створенні спільної власності (п. 5 постанови Плен; Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практик" ;¦ Я за позовами про захист права приватної власності»).

Таким чином, для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, набутому до 1 строку, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у на» майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу. І визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової ш може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна Згідно з вимогами чч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язав ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, к випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтувати.: припущеннях.

Оскільки сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, то виходячи наведеної норми права і з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України поз: зобов'язана була довести, надавши докази відповідно до положень ст. ст. 58. 5

України, що спільна сумісна власність - будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.Підгірній, 6 в смт.Золочів Харківської області створений за рахунок спільної праці та її трудової участі.

Жодних доказів на підтвердження своїх вимог ОСОБА_3, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надала.

Посилання позивачки на пояснення свідків колегією суддів не приймаються.

Так, свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснив, що з ОСОБА_5 він працював тривалий час та вони були кумами. З розповідей ОСОБА_5 йому відомо, що після розірвання шлюбу зі своєю дружиною він почав співмешкати з ОСОБА_3, зареєструвався в гуртожитку підприємства, але там не було належних умов для проживання. За весь час жодних нарікань на неї від ОСОБА_5 не було. Вони спілкувалися родинами, тому йому добре відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 жили дуже добре, не сварилися. Спільно придбали автомобіль. Також приїздив до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до смт.Золочів, де вони тримали господарство, газифікували будинок.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є колишньою дружиною сина покійного. З ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вони підтримували добрі стосунки, неодноразово приходили до них у гості, оскільки проживали на той час у одному багатоквартирному будинку, також декілька разів приїздили до смт.Золочів погостити в придбаному ними (ОСОБА_5 та ОСОБА_3І.) будинку.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює медичною сестрою. Знайома з парою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки неодноразово відвідувала їх сім"ю з питань надання медичної допомоги. В їх родині були добрі та спокійні стосунки, стосовно самого факту придбання будинку їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є невісткою позивачки. Після весілля її та сина позивачки її свекруха ОСОБА_3 почала проживати разом з ОСОБА_5 Стосунки між ями були добрими, між ними була взаємоповага. Оскільки вони були людьми похилого віку, почали вести розмови щодо купівлі якого-небудь будинку в сільській місцевості, але кошти на його придбання не мали. Поважаючи їх, вона та чоловік вирішили позичити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кошти на будинок. Вона (ОСОБА_9Є.) особисто привозила кошти до нотаріальної контори в смт.Золочів. На посвідчення укладеного між ними договору позики навіть була розписка, але оскільки вони були однією родиною, в якій завжди панувала повага один до одного, згодом вони про цей борг не нагадували.

Отже, усі свідки підтвердили тільки факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім'єю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив лише із того, що сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю, у зв'язку з чим будинок є їхньою спільною сумісною власністю.

Доказів того чи була між сторонами домовленість про створення спільної сумісної власності під час дії Закону України «Про власність», чи вкладала ОСОБА_3І свої кошти для придбання спірної квартири позивачка не надала.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вона мала певний дохід, що підтверджується довідками про заробітну плату та про отримання пенсії, не свідчить про те, що ці кошти були вкладені нею в покупку спірного будинку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.І ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 28 липня 2011 року в частині визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул.Шдгірній, 6 в смт.Золочів Харківської області - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя особа Сьомі Харківська державна нотаріальніаїконтора про визнання частки в праві спільної сумісної власності подружжя - відмовити*. |

Рішення набира§/закшної/сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищоцо апешалі^гіаного Суду України з розгляду цивільних та

:)|вадця^и днів.

ом,