Справа № 2 - 1346/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання трудового договору розірваним

в с т а н о в и в:

В лютому 2011 року позивач звернувся до суду із згаданим позовом, в якому просить винести рішення про розірвання трудового договору, укладеному між ним, як фізичною особою підприємцем з одного боку та гр. ОСОБА_4 з іншого.

В судовому засіданні, обґрунтовуючи неможливість розірвати договір з ОСОБА_4 за власною ініціативою, представник позивача послався на неможливість (зі слів працівників Центру) розірвати трудовий договір у відсутність працівника, в т.ч. при реєстрації розірвання такого договору в Центрі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами КЗпП України та Постановою КМУ № 1168 від 29.10.209 року про Деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю.

Відповідно до п.4 Постанови у разі розірвання трудового договору з ініціативи фізичної особи у випадах, визначених КЗпП України, така особа зобовязана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначені строки провести передбачений законодавством розрахунок. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, винесений фізичною особою. Працівник має право оскаржити рішення фізичної особи щодо його звільнення з роботи у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, свідомо не дотримавшись законодавчо врегульованої процедури розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи, та відсутності будь-яких перешкод для ініціювання розірвання такого договору, відповідач звернувшись з такою вимогою до суду, фактично переклав на суд невластиву функцію розірвання трудового договору з працівником, за умови, що такі функції законодавчо покладені на фізичну особу, яка використовує найману працю та Центр зайнятості населення.

Отже, вимогу ОСОБА_2 суд вважає такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави розірвання і реєстрації розірвання такого договору прямо передбачені в Законі.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання трудового договору розірваним в звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області. протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя: Окунь Т.В.