АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: із земельних правовідносин Доповідач: Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Крилової Т.Г., Цвірюка В.О.

при секретарі Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія»

на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» про визнання правочину не вчиненим, повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, площею 5,7526 га, однак відповідач, без законних не те підстав, використовує цю земельну ділянку, нібито на підставі договору оренди від 21 січня 2008 року, однак він такого договору не підписував, що підтвердила почеркознавча експертиза. Просить визнати не вчиненим договір оренди земельної ділянки від 21 січня 2008 року, за яким орендодавцем є він, а орендарем ТОВ імені газети «Ізвєстія» та повернути йому цю ділянку.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнав, наполягав, що сплинув строк позовної давності, що спірний договір містить всі істотні умови і здійснена його державна реєстрація, що вчинення договору підтверджується діями відповідача який отримував орендну плату у вигляді натуроплати. Зазначав, що заявлений позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволений у повному обсязі, договір оренди землі від 21 січня 2008 року, зареєстрований 26 червня 2008 року за №28 визнаний не вчиненим, ТОВ імені газети «Ізвєстія» зобов*язано повернути ОСОБА_2 належну йому, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 02 серпня 2004 року, земельну ділянку площею 5,7526 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права. Приводить ті самі доводи, якими заперечував проти позову.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 5,7526 га на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 02.08.2004 року. Оспорюваним є договір оренди землі від 21.01. 2008 року, укладений від імені ОСОБА_2 та ТОВ ім. газети «Ізвєстія». Договір зареєстровано Близнюківським районним відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на підтвердження чого свідчить відповідний запис у Договорі.

ОСОБА_2 раніше, для вирішення земельного спору із ТОВ ім. газети «Ізвєстія», звертався до суду з вимогами про визнання оспорюваного договору недійсним з тих підстав, що він такий договір не підписував. Зазначені вимоги були задоволені судом першої інстанції, однак рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 10.01.2011 року рішення суду першої інстанції було скасовано у задоволенні таких вимог ОСОБА_2 відмовлено, при цьому встановлено, що ОСОБА_2 договір оренди не підписував, його волевиявлення на укладення цього договору не було, правовідносини пов*язані з орендою земельної ділянки між сторонами не виникли, позивачем обраний невідповідний спосіб захисту, оскільки договір оренди слід вважати не вчиненим.

Згідно висновків судової почеркознавчої експертизи №2081 від 11.05.2010 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ім. заслуженого професора ОСОБА_3, підписи в графі «Орендодавець» першого і другого примірника договору оренди землі від 21.03. 2008 року та першому і другому примірнику акту прийому-передачі земельної ділянки від 21.08. 2008 року, розташовані в графі «Земельну ділянку передав» - виконані не ОСОБА_2 а іншою особою.

Відповідно до ч. І ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. З ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Обов*язковість письмової форми договору оренди землі встановлена п. 2 ч. І ст. 208 ЦК, ст. 14 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України в редакції 2004 року.

Згідно приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.

Таким чином, вимога ОСОБА_2 про визнання договору оренди не вчиненим не може бути задоволена, оскільки не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове про відмову у задоволенній позову в цій частині.

Водночас, судами безспірно встановлено, що ОСОБА_2 не підписував (не укладав) оспорюваний договір, акт прийому-передачі земельної ділянки, земельна ділянка позивача вийшла з його володіння поза його волею.

За змістом ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно вимог ч. ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 тривалий час намагається захистити своє порушене право власника земельної ділянки, та фактично, крім іншого, просить витребувати її з чужого незаконного володіння. Підстав для застосування строку позовної давності, з огляду на обставини справи, не встановлено.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосовувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 ЦК України вимагати витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про зобов*язання ТОВ ім. газети «Ізвєстія» повернути позивачу земельну ділянку відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 48, 128 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 202, 328, 330, 387, 388 ЦК України ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2011 року змінити, в частині визнання не вчиненим договору оренди - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» Близнюківського району Харківської області в частині визнання правочину не вчиненим відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді