АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1536/11 Справа № 22ц-9476/11 Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т.О. Доповідач - Бараннік О.П.
27 вересня 2011 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік вересень 27 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Бараннік О.П.,

суддів Глущенко Н.Г., Городничої В.С.,

при секретарі Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - КЖЕП № 14 про вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з 1991 року по 2004 рік вона, позивачка, знаходилась у шлюбі з відповідачем, від якого в ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4.

В послідуючому, за відсутністю між нею та відповідачем взаєморозуміння, утрати почуттів та бажання останнього створити нову сім'ю, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2004 року шлюб між сторонами був розірваний, а трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, залишилась у їхньому користуванні.

Під час розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи про розірвання шлюбу та в подальшому, відповідач в спірній квартирі не проживав, а оплату за житло здійснювала позивачка.

Зважаючи на викладене, а також на те, що відповідач має іншу сім'ю і мешкає в будинку АДРЕСА_2, а у спірній квартирі, звідки ним забрані необхідні речі, він з 2003 року не з'являється, однак і не виписується також, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про вселення, посилаючись на те, що після смерті його матері ОСОБА_5, ОСОБА_3 погоджувалась з тим, щоб він переоформив особистий рахунок на своє ім'я з ціллю приватизації спірної квартири та подальшого її продажу, для чого нею особисто була написана відповідна заява. Але, у зв'язку з відсутністю ордеру, він тоді не зміг переоформити особистий рахунок на себе.

В 2008 році, ОСОБА_2 знайшов підходящий варіант для купівлі будинку в м. Дніпродзержинську і після того, як ще раз з відповідачкою було домовлено про приватизацію і продаж спірної квартири, 09.04.2008 року ним було передано продавцю

знайденого будинку в м. Дніпродзержинську ОСОБА_6 в якості завдатку 2 000 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що він ніколи не мав наміру покидати спірну квартиру, на яку він претендував і претендує, але ОСОБА_3 тягнула час, за для того, щоб звернутися до суду і залишити його без житла, він просить суд винести рішення, яким вселити його до спірної квартири, а у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 - відмовити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2010 року ОСОБА_2 визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 і цим же рішенням відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в м. Дніпропетровську зобов'язаний зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про вселення до спірної квартири відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на відсутність у нього іншого житла окрім спірної квартири, що після смерті його матері у 2003 році, позивачка ОСОБА_3 встановила додаткові вхідні металеві двері до спірної квартири, ключі від яких йому не надала, та на те, що саме негативні взаємовідносини між ним та позивачкою перешкоджали його проживанню у спірній квартири, що є поважною причиною його відсутності в зазначеному житловому приміщенні, просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про вселення до спірної квартири, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловою площею відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з послідуючою постановкою нового рішення, входячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу у квартирі № АДРЕСА_1 не проживав без поважних на те причин і об'єктивних доказів на спростування цих висновків до суду не надав.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можливо, оскільки вони зроблені

поверхово та односторонньо, без належного з'ясування обставин та без належної оцінки

зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що однією з причин непроживання ОСОБА_2 у спірній квартирі є негативні взаємовідносини між сторонами з приводу чого ще 21.07.2004 року ДІМ Бабушкінського РВ м. Дніпропетровська виносилась постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, і як посилався ОСОБА_2 в своєму зустрічному позові, в Бабушкінському РВ він попереджувався про недопустимість порушення порядку в будинку.

Крім того, як видно з матеріалів справи і що було підтверджено в судовому засіданні першої інстанції навесні 2005 року до спірної квартири дійсно були встановлені другі вхідні двері, ключів від яких ОСОБА_2 не мав.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини, а також на те, що ніякого іншого житла окрім спірної квартири ОСОБА_2 не має, що він ніколи інтересу до спірної квартири не втрачав, у зв'язку з чим займався пошуком варіантів для вирішення житлового питання між ним та колишньою його дружиною, яка з цим спочатку також погоджувалась, колегія суддів вважає, що рішення суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючою постановкою нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення та про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 щодо його вселення до квартири АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п. 1 ст. 309, 313 - 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2010 року -скасувати.

Вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4 та відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на

нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним

законної сили.

Головуючий

Судді