Справа № 2-4680/11
Провадження № 2/1015/7037/11
РІШЕННЯ

Іменем України

копія

Справа № 2 4680/2011рік

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2011 року Києво - Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Прокурора Києво-Святошинського району, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року позивач звернувся з позовом до суду, посилаючись на те, що до прокуратури Києво-Святошнського району Київської області звернулась ОСОБА_1 з заявою про захист її порушених прав.

Прокуратурою було встановлено, що ОСОБА_1 з 1997 року по 2004 рік була власником садиби, яка розташована у місті Ківерці Волинської області на вул. Луцькій №9.

У 2004 році відповідач переконав ОСОБА_1 продати належну їй садибу. Здійснивши продаж, відповідач забрав всі кошти, в розмірі 78539,16 грн., собі. На сьогоднішній день ОСОБА_1 залишилась без будинку та без грошових коштів.

Просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 124971,95 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити.

Вислухавши сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка є матірю відповідача, з 1997 року по 2004 рік була власником садиби у місті Ківерці Волинської області на вул.Луцькій №9. До складу цієї садиби входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами житловою площею 45,6 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м. який належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських будівель розміром 0,0595 га, яка належала ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ № 020066.

Водночас ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_1 20.04.2002 року придбав земельну ділянку у с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вул.Дімітрова №83, площею 0,0852 га, розпочавши будівництво на зазначеній земельній власного будинковолодіння. Істотні труднощі щодо фінансування будівництва, які зумовили неможливість його завершення власними силами, змісили відповідача протягом 2002-2004 років систематично відвідувати матір та спочатку пропозиціями, а потім вмовляннями схиляти останню до продажу садиби.

ОСОБА_2 підшукав покупця садиби ОСОБА_3, погоди з нею істотні умови договору купівлі-продажу, організував підписання та нотаріальне посвідчення договору 18.10.2004 року. Матері він повідомив, що домовився продати садибу за 78539,16 грн., що на дату укладання договору складало 14800 доларів США.

При підписування договору купівлі-продажу відповідач повідомив ОСОБА_1, що грошові кошти знаходяться у нього та що вона зможе їх забрати коли захоче.

Насправді виявилося, що розрахунки між сторонами відбулися у відділені ПриватБанку в м.Ківерці, за відсутності ОСОБА_1 У тому ж відділені ПриватБанку відповідач поклав передані йому кошти на власний рахунок:

-у доларах США (картковий рахунок SAMDN 5872, карта «Миттєва», 3 роки, USD) 11700 доларів США;

-у євро (картковий рахунок SAMDN 5937, карта «Миттєва», 3 роки, EUR) 1700 євро.

Решту коштів у сумі 5251,62 грн. відповідач залишив готівкою у власному розпорядженні.

В кінці квітня 2005 року відповідач перевіз матір, разом з предметами домашньої обстановки й ужитку, худобою та особистими речами в незавершений будинок у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Дімітрова №83.

09.03.2008 року відповідач разом зі своєю дружиною вигнали ОСОБА_1 з будинку, замінивши вхідні замки та не пустивши її додому. ОСОБА_1 залишилась без будь-якого придатного житла, і без грошей, які син остаточно залишив собі, - частково витративши їх на будівництво, а частково привласнивши.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Таким чином сума грошових коштів складає 124971,95 грн., з яких сума безпідставно набутих ним грошових коштів, належних ОСОБА_1 в розмірі 78539,16 грн., сума процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами, належними ОСОБА_1 в розмірі 46432,79 грн.

Керуючись ст. ст. 536,1048, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.60, 209, 212-215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 124971,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави несплаченого у справі судового збору 1249,71 гривень.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня, наступного за його проголошенням.

Суддя: Д. Д. Усатов