Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Васильковського В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Вінтоняк О.І.

з участю апелянта ОСОБА_1та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, Позивача ОСОБА_4, її представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 сільської ради - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7 сільської ради про визнання нечинним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні стежкою, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 17 березня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 ОСОБА_4, звернулась із зазначеним позовом і просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні стежкою.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтувала тим, що через господарство ОСОБА_10 і в межу з господарством ОСОБА_1 є стежка, яка веде до виділеної їй земельної ділянки, якою вона користується багато років. Однак у травні 2007 року ОСОБА_1 видано Державний акт на право приватної власності на землю і з цього часу відповідачі не дозволяють їй проходу стежкою.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 збільшила заявлені вимоги і просила визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_1 у зв»язку з тим, що стежка є проходом до її земельної ділянки, тому відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК не підлягає приватизації. Крім цього Державний акт виданий без узгодження з межівниками.

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц- 667 /2011 р. Головуючи у І інстанції ОСОБА_11

Категорія 45 Доповідач Матківський Р.Й.

Рішенням Косівського районного суду від 17 березня 2011 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає до скасування з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт в скарзі зазначає, що прав позивачки вона не порушувала, а земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства отримала на підставі рішення 7 сесії пятого демократичного скликання ОСОБА_7 сільської ради Косівського

району від 29 листопада 2006 року та облаштувала деревяну огорожу. Зазначає, що через її земельну ділянку не проходить жодної стежки, а до земельної ділянки ОСОБА_12 є діюча стежка.

Крім того, що згідно держаних актів на земельних ділянках стежка не відзначена, а висновок судового експерта, в якому зазначено про існування вказаної стежки є неправильним.

Вважає, що будь-яких підстав для визнання не чинним та скасування її державного акту на право власності на землю у суду не було.

Вислухавши апелянта, її представника, відповідача ОСОБА_9, представника сільської ради які вимоги скарги підтримали, позивачку та її представників, які вимоги скарги не визнали, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції встановив, що згідно обстеження ОСОБА_7 сільської ради №113/02-24 від 11 червня 2009 року стежка, через яку до своєї земельної ділянки проходить ОСОБА_4 пролягає через земельні ділянки ОСОБА_10 та через земельну ділянку ОСОБА_1, є в натурі на місцевості та загороджена деревяними коликами, проте згідно державних актів на земельних ділянках стежка не відмічена.

Суд вважав, що стежка є проходом і відноситься до земель загального користування, приватизація ОСОБА_1 земельної ділянки відбулась без погодження із сусідами, тому Державний акт направо приватної власності на землю видано неправомірно.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи, суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Відповідно до вимог ч.3 п. «а» ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Під час розгляду справи в апеляційному порядку встановлено, що стежка-прохід дійсно існує на місцевості і проходить через домогосподарства ОСОБА_10 і відповідачки ОСОБА_1 до земельної ділянки №2 згідно Державного акта позивачки ОСОБА_4 і проходить через неї як зазначено на графічній схемі експерта а.с. 49.

Всі сторони погодились, що схема земельних ділянок складена комісією сільської ради до акта від 11. 06. 2009 року а.с. 10-11 та графічна схема експерта а.с. 49 не відповідають фактичному розміщенню на місцевості. Найбільш правильною є графічна схема експерта на а.с. 49, але у ній не відображено тільки, що ділянка позивачки №1 для обслуговування будинку прилягає до громадської дороги.

Представник ОСОБА_7 сільської ради підтвердив в засіданні, що спірна стежка не є пішохідною зоною села та не відноситься до земель загального користування. Стежка призначена тільки для користування відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_10, якій також погоджено технічну документацію для приватизації. Позивачка ОСОБА_4 до своєї ділянки має іншу стежку, яка з»єднана з проїздом до цієї ділянки. У разі віднесення стежки до земель загального користування сільська рада не дала б дозволу ОСОБА_1 на приватизацію всієї земельної ділянки.

Доказом того, що спірна стежка не відноситься до земель загального користування є і Державний акт позивачки ОСОБА_4 де на її ділянці №2 не зазначена стежка, яку вона вважає громадською. Згідно зовнішніх меж позначених в Державному акті до ділянки №1 передбачена інша стежка, яка ї являється як пояснили учасники процесу проходом до її сусідньої ділянки №2.

У зв»язку з тим, що стежка яка проходить через господарство ОСОБА_1 не є пішохідною зоною села, не відноситься до земель загального користування населених пунктів, у суда першої інстанції не було законних підстав згідно ст. 83 ЗК визнавати незаконною приватизацію її земельної ділянки та задовольняти заявлені вимоги ОСОБА_4.

Державний акт ОСОБА_1 виданий відповідно до Інструкції про заповнення бланків до державних актів на право власності на земельну ділянку затвердженого наказом Держкомзему 22. 06. 2009 року № 325. Законодавством не передбачено обов»язкового погодження сумежників при реалізації громадянами права на приватизацію ділянки.

На підставі ст.ст. 79, 83, 116 ЗК України, керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Косівського районного суду від 17 березня 2011 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7 сільської ради про визнання нечинним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_1 22 травня 2007 року та усунення перешкод у користуванні стежкою відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: В. М. Васильковський

ОСОБА_13