Справа № 2-3810/11
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Макухи А.А.

при секретарі Лісовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції м. Києва (П"ятої Київської державної нотаріальної контори), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, примушення до видачі свідоцтва на спадщину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції м. Києва (П"ятої Київської державної нотаріальної контори), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, примушення до видачі свідоцтва на спадщину.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона не може одержати в П"ятій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті її двоюрідного дядька ОСОБА_7, трагічно загиблого 23.05.2009 р., та троюрідного брата ОСОБА_8, трагічно загиблого 23.05.2009 р., оскільки відповідачі вважають, що вона не має права на спадщину.

Спадкові справи були відкриті за № 629/2009 на ОСОБА_7, та № 630/2009 на ОСОБА_8 за її з братом, ОСОБА_2, заявами.

Позивачка зверталася до суду для встановлення факту родинних відносин з двоюрідним дядьком ОСОБА_7 та троюрідним братом ОСОБА_8 Після отримання рішення суду вона подала вказане рішення до П"ятої Київської державної нотаріальної контори, однак лише у квітні 2011 року отримала повідомлення про усунення від спадщини.

В судовому засіданні представник позивапча позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Представник відповідаача проти позову заперечував.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

В провадженні Пятої київської державної нотаріальної контори знаходяться спадкові справи № 629/2009 та № 630/2009 до майна померлих 23.05.2009 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Заяви щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 подали: двоюрідна сестра ОСОБА_4; двоюрідний брат ОСОБА_3;

- двоюрідні племінники: гр. ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6.

Заяви щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 подали:

- двоюрідна тітка ОСОБА_4;

- двоюрідний дядько ОСОБА_3;

- троюрідні брати та сестри: гр. ОСОБА_9 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6.

ОСОБА_1 (Мартиненко на момент подачі заяви про прийняття спадщини) ОСОБА_11 02.09.2009 року за № 1925 подала заяву про прийняття спадщини до майна померлого 23.05.2009 року ОСОБА_8, та заяву про прийняття спадщини до майна померлого 23.05.2009 року ОСОБА_7 за № 1923. На момент подачі заяви в неї були відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з померлими, а саме були відсутні документи, що підтверджують, що ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були рідними сестрами. Таким чином для зясування кола спадкоємців, їм було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Фактом прийняття спадщини ОСОБА_1 була її заява про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 обвинувачує державного нотаріуса в тому, що вона не видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до статті 49 Закону України : Про нотаріатнотаріус виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії протягом трьох робочих днів на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 03.03.2011 року за вх. № 373/02-14 ОСОБА_15 О. подає заяву до Пятої київської державної, нотаріальної контори, в якій просить не видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7,та ОСОБА_8, померлих 23.05.2009 року у звязку зі зверненням до суду. 24.03.2011 за вих. № 850/02-14 ОСОБА_1 отримала лист, в якому вона повідомляється що не закликається до спадкування. В листі державний нотаріус просила повідомити про зауваження щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, але помилково вказала 01 березня 2011 року, замість 03 квітня 2011 року, оскільки відповідно до статті 42 Закону України Про нотаріатвчинення ноаріальної дії може бути відкладено за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення надходження позовної заяви строком до одного місяця.

Статтю 49 Закону України Про нотаріатОСОБА_1 тлумачить на свою користь, вона не зазначає, що повинна була письмово з вимогою про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Натомість вона регулярно телефонувала і обіцяла приїхати, чим перешкоджала і перешкоджає законним спадкоємцям в отриманні свідоцтв про право на спадщину.

ОСОБА_1 фактично не вступала, як вона пише, в права, спадщини і не могла втупити в спадщину, оскільки поняття фактичного вступу в спадщину в цивільном законодавстві взагалі не існує, а відповідно до п.З ст. 1268 саме спадкоємець, який-постійно зазом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Але ОСОБА_1 ніколи з померлими не проживала. Спадщину вона прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, що відповідає статті 1269 Цивільного кодексу України. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину не на тій підставі, що вона пропустила-строк для прийняття тому не закликається до спадкування, а зовсім з іншої підстави.

Всі заяви, що зберігаються у спадкових справах, зареєстровані в установленому законом порядку, заяви ОСОБА_1 в тому числі. У пункті231 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не має жодного посилання на те, що нотаріус повинний повідомляти одних спадкоємців про надходження заяв спадкоємців.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що вона закликається до спадкування, тоді закликаються до спадкування й інші спадкоємці з тієї ж черги: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 юдимирівна, але вона чомусь про них взагалі не згадує.

Після того як спадкоємцями було надано рішення Костянтинівського міськрайонного Доцької області від 20.04.2010 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 (Виноградова) ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 були рідними сестрами, державним нотаріусом було встановлено коло спадкоємців і зявилися підстави для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Спадкоємцями третьої черги відповідно до статті 1263 Цивільного кодексу України є дядько та тітка спадкодавця. В разі смерті означених осіб право на спадкування, до ч. 4 статті 1266 Цивільного кодексу України, мають двоюрідні брати та сестри спадкодавця, що спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( тітці дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. До спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище: особи, а не їх нащадки.

Таким чином спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7 є двоюрідна сестра ОСОБА_4 та двоюрідний брат ОСОБА_3. Двоюрідні племінники в цьому випадку не закликаються до. Спадкування відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України у пяту чергу право на спадкування мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування дальшого ступеня споріднення. Таким чином спадкоємцями до майна померлого і ОСОБА_17 є двоюрідна тітка ОСОБА_18 та двоюрідний дядько ОСОБА_3, оскільки вони є родичами пятого ступеня споріднення. Троюрідні брати та сестри є спадкоємцями шостого ступеня споріднення, звівідси випливає, що при наявності родичів пятого ступеня споріднення вони не закликаються іо спадкування.

ОСОБА_1 посилається в своїй позовній заяві на те, що при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що подали заяви про прийняття спадщини, не є нащадками прямої низхідної лінії.

Відповідно до зазначених вище статей Цивільного кодексу України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не закликається до спадкуванняя.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 15, 16, 1223, 1266, 1268, 1270, 1272, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 49, 50 Закону України Про нотаріат, ст.ст. 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління юстиції м. Києва (П"ятої Київської державної нотаріальної контори), треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, примушення до видачі свідоцтва на спадщин- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м Києва через Соломянський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга може бути подана в строк десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: