Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-164/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мельника І.І.

секретаря - Матейко О.С.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2JI. представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та страхової компанії «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та закритого акціонерного товариства (ЗAT) «Українська страхова компанія «Княжа» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

встановив:

ОСОБА_1 19 січня 2011 року звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 і просив стягнути з останнього в його користь 4590 грн. матеріальної шкоди та грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., а також судові витрати по справі.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 25 січня 2011 року звернулися до Галицького районного суду з позовом до ОСОБА_1 та ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» і ОСОБА_5 просить стягнути в його користь із ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» 14420 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди і 1872 грн. 70 коп. судових витрат. ОСОБА_3 просить стягнути в його користь з ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2011 року справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки обєднано в одне провадження, а також до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якості співвідповідача залучено страхову компанію «Галицька».

Ухвалою суду від 27.10.2011 року провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди провадженням закрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав частково, від позову в частині стягнення моральної шкоди відмовився, позову до нього не визнав. При цьому суду пояснив, що 09.08.2010 року по вул. Осьмомисла в м. Галичі сталася дорожньо-транспортна пригода. Він (ОСОБА_1) на автомобілі НОМЕР_1 виїжджав заднім ходом з господарського двору на вулицю. При виїзді відбулося зіткнення з автомобілем «Джилі», д.н. AT 3606 AT під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Галицького районного суду від 21.09.2010 року провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 10 листопада 2010 року Апеляційний суд Івано-Франківської області залишив вищевказану постанову без змін.

В результаті ДТП його автомобілю завдано технічні пошкодження. Розмір реальних матеріальних збитків згідно акту виконаних робіт за № 379 від 15.10.2010 року складає 4590 грн.

Вважає, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3, який і повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав частково, від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди відмовився. При цьому пояснив, що він є власником автомобіля «Джилі», д.н. AT 3606 AT. 09 серпня 2010 року його син, ОСОБА_3 , керуючи вказаним автомобілем, близько 11 год. ЗО хв. рухався по вул. Осьмомисла в м. Галичі. В цей час з бічної вулиці на проїжджу частину заднім ходом виїхав автомобіль ВАЗ 2106 під керуванням водія ОСОБА_1, внаслідок чого сталося зіткнення, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вважає, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 і, так як останній застрахував свою цивільну відповідальність в З AT «Українська страхова компанія «Княжа», то саме ця страхова компанія згідно договору страхування повинна відшкодувати матеріальну шкоду, завдану водієм ОСОБА_1 Оскільки, матеріальна шкода становить 14420 грн. і не перевищує встановленого ліміту відповідальності за страховим договором, вона повинна бути відшкодована в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні від позову до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовився і просив провадження в справі закрити. Теж вважає, що мав місце страховий випадок і завдану матеріальну шкоду повинна відшкодувати страхова компанія.

Щодо обставин ДТП пояснив суду, що дійсно, 09 серпня 2010 року приблизно об 11 год. ЗО хв. він на вищезгаданому автомобілі проїжджав вулицю Осьмомисла в м. Галичі, на яку виїхав з бічної вулиці. Будь-яких дорожніх знаків, які би забороняли повертати ліворуч немає. Коли він рухався по вул. Осьмомисла, навпроти магазину «Люкс» пригальмував автомобіль, щоб пропустити пішохода, який переходив дорогу у невстановленому місці. Коли він тільки розпочав рух, з правої обочини раптово на проїжджу частину дороги заднім ходом виїхав автомобіль ВАЗ 2106 піл керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів. На місце події приїхали працівник ДАІ, який склав протокол на ОСОБА_1 за порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху і за ст. 124 КУпАП протокол був направлений на розгляд Галицького районного суду. В подальшому, протокол про адміністративне правопорушення було складено і на нього (ОСОБА_3), а 13.09.2010 року інспектором ДАІ ОСОБА_6 була винесена постанова про порушення ним ст. 122 ч. 1 КУпАП. В протоколі та в постанові зазначено, що ним було порушено вимоги дорожнього знаку 3.21 «вїзд заборонено. Постановою судді Галицького районного суду від

21.09.2010року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 10 листопада 2010 року Апеляційний суд Івано-Франківської області залишив вищевказану постанову без змін.

Постановою Галицького районного суду від 18.10.2010 року також задоволено його (ОСОБА_3) адміністративний позов і постанову інспектора ДАІ ОСОБА_6 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП скасовано.

Представник визнаної по справі в якості співвідповідача ПАТ страхова компанія «Галицька» в судовому засіданні позову не визнав і пояснив, що страховій компанії «Галицька» не було надано документів, які б свідчили про скоєння правопорушення і визнання винним у вчиненні вказаної ДТП ОСОБА_3 Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники ДТП мають вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Таке повідомлення про те, що 09.08.2010 року із забезпеченим транспортним засобом сталася ДТП не надійшло від страхувальника, а потерпілий зовсім не звертався до страховика ні з повідомленням про страховий випадок, ні із заявою про виплату страхового відшкодування. Про заявлені вимоги страховику стало відомо тільки

07.02.2011року. Також, неналежним чином визначено вартість пошкодженого транспортного засобу. В задоволенні позову до ПрАТ СК «Галицька» про стягнення страхового відшкодування просив відмовити.

Представник відповідача - приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_7» (далі СК «Княжа») подав суду письмове заперечення, із змісту якого вбачається, що позову СК «Княжа» не визнає. При цьому в запереченні посилається на те, що відносини у сфері цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Згідно ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи. Відповідальність якої застрахована за договорм. Згідно з положеннями цивільного кодексу України, цивільно-правова відповідальність - це санкції, що застосовуються до правопорушника иу вигляді накладення на нього додаткових цивільно- правових обовязків або позбавлення належного йому права. Відповідальність може наставати у формі відшкодування збитків, сплата неустойки, втрата завдатку, конфіскація майна, компенсація моральної (немайнової) шкоди і таке інше.

Тобто, страхова компанія несе відповідальність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів за шкоду, завдану особою, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспорної пригоди.

На момент ДТП ОСОБА_1 мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ВС/2017591. Строк дії поліса з 17.09.2009 року по 16.09.2010 року. Ліміт за шкоду, заподіяну майну 25500 грн., франшиза складає 510 грн. Оскільки, за постановою судді Галицького районного суду від 21.09.2010 року адміністративна справа відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрита в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Таким чином, цивільно-правові підстави для виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування.

Крім того, відповідно до п. З ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. В позові до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_7» просив відмовити, справу розглянути без участі представника.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та страхової компанії «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_5 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та закритого акціонерного товариства (З AT) «Українська страхова компанія «Княжа» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 09 серпня 2010 року близько 11 год. ЗО хв. по вул. Осьмомисла в м. Галичі Івано-Франківської області відбулося зіткнення автомобіля марки «Джилі», д.н. AT 3606 AT, належного ОСОБА_5, яким по дорученню керував його син - ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

По факту ДТП інспектором ОДР Галицького В ДАІ ОСОБА_6 відносно ОСОБА_1 на місці ДТП було складено протокол серії AT № 009661 про порушення ним вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою судді Галицького районного суду від 21.09.2010 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 10 листопада 2010 року Апеляційний суд Івано-Франківської області залишив вищевказану постанову без змін.

Пізніше, а саме, 13 серпня 2010 року, тим же інспектором Галицького ВДАІ ОСОБА_6 було складено протокол відносно водія ОСОБА_3 та винесено постанову про порушення останнім вимоги дорожнього знаку 3.21 «вїзд заборонено і накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_3 оскаржив її, подавши 25.08.2010 року до Галицького районного суду адміністративний позов. Постановою суду від

18.10.2010року позов задоволено, постанову інспектора ДАІ ОСОБА_6 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП скасовано. Як зазначено в постанові суду, при складанні інспектором ДАІ протоколу, належних та допустимих доказів невиконання ОСОБА_3 вимог п. 3.21 Правил дорожнього руху України, а відповідно і про наявність у його діях складу правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1 КУпАП не представлено, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було закрито теж за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Частиною 1 ст. 981 ЦК України та ч.2 ст. 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали суду докази того, що їхні автомобілі на час ДТП були застрахованими. Зокрема, належний ОСОБА_5 автомобіль марки «Джилі», д.н. AT 3606 AT застрахований в страховій компанії «Галицька», про що свідчить копія страхового поліса серії ВС № 5348593 від 25.12.2009 року, а належний ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_3 застрахований в приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_7», про що свідчить копія страхового поліса серії ВС № 2017591 від 16.09.2009 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій, або іншій третій особі. Як зазначено в страховому полісі на імя ОСОБА_1 страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором.

Таким чином, дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 09 серпня 2010 року на вул. Осьмомисла в м. Галичі, під час якої зіткнулися і отримали механічні пошкодження автомобілі під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_3, слід вважати страховим випадком, про настання якого представники страхових компаній «Галицька» та «Княжа» були повідомлені.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3, страхові компанії посилаються на те, що страхова компанія несе відповідальність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів за шкоду, завдану особою, яку визнано винною в скоєнні дорожньо- торанспортної пригоди. Проте, щодо обох водіїв Галицьким райсудом винесено постанови про відсутність в їхніх діях складу адміністративного правопорушення (постанова від 21.09.2010 року відносно ОСОБА_1 та постанова від 18.10.2010 року відносно ОСОБА_3І.).

Разом з тим, згідно зі ст. 61 ЦПК для суду, який розглядає цивільну справу, обовязковим є вирок суду в кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду про адміністративне правопорушення в питаннях, чи мали місце дії, про правові наслідки яких йдеться в цивільній справі, та чи вчинені вони даною особою. У справах про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, постанова органів ДАІ про обставини останньої, дії та вину її учасників є одним із доказів, який оцінюється судом за правилами глави 5 ЦПК України.

Як зазначено у висновку спеціалістів сектору автотехнічних досліджень НДЕКЦ при УМВС України в Івано-Франківській області, судових експертів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 05.05.2011 року за № 09/17-49 при умові, що на момент ДТП автомобіль НОМЕР_4 виїжджав на проїзну частину дороги заднім ходом, то водій ОСОБА_1 повинен був керуватися технічними вимогами пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно якого він повинен під час руху не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Водій автомобіля «Джилі» ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме, рухатися даною ділянкою дороги із швидкістю, яка не перевищує 60 км/год, а з моменту виникнення для нього небезпеки для руху - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного заходу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

В судовому засіданні сам ОСОБА_1 ствердив, що він на автомобілі виїжджав заднім ходом з господарського двору на вулицю. При цьому був впевнений в тому, що небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху не створить, оскільки знав про наявність дорожнього знаку 3.21 ПДР - «вїзд заборонено. В той же час, з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що швидкість його автомобіля була не більшою 10 км/год., оскільки перед цим він пригальмовував автомобіль, щоб пропустити пішохода, який переходив дорогу у невстановленому місці. Також, з оглянутих в судовому засіданні фотознімків місця ДТП вбачається, що дорожнього знака «вїзд заборонено при виїзді з бічної вулиці на вул. Осьмомисла не видно, будь-яких інших дорожніх знаків, які би забороняли повертати ліворуч немає, що дає підстави вважати, що Правил дорожнього руху водій ОСОБА_3 не порушував.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 09 серпня 2010 року по вул. Осьмомисла в м. Галичі під час якої зіткнулися автомобілі НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіль «Джилі», д.н. AT 3606 AT під керуванням ОСОБА_3 є страховим випадком, винним у вчиненні даної ДТП слід вважати ОСОБА_1, з чим він в судовому засіданні погодився.

Про настання страхового випадку обидві страхові компанії - «Галицька» та «Княжа» були вчасно повідомлені. При спричиненні шкоди потерпілий має право отримати відшкодування від її заподіювана, а також обирати, до кого цю вимогу предявляти - до заподіювача чи до страховика. ОСОБА_1, вважаючи винним в ДТП ОСОБА_3, до страхової компанії «Галицька» з вимогою про відшкодування шкоди не звертався і тільки ухвалою суду від

31.10.2011року до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якості співвідповідача було залучено страхову компанію «Г алицька».

З копії акту виконаних робіт за № 385 від 17.11.2010 року вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Джилі», д.н. AT 3606 AT ОСОБА_5 становить 14420 грн. Ліміт за шкоду, заподіяну майну 25500 грн., франшиза складає 510 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що із ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» в користь ОСОБА_5 слід стягнути 13910 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та страхової компанії «Галицька» слід відмовити.

На підставі ст.ст. 979, 981, 984, 985, 988, 1166 ЦК України, ст. ст. 1, 18 Закону України «Про страхування», ст.ст. 29, 35, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та страхової компанії «Галицька» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та закритого акціонерного товариства (ЗАТ) «Українська страхова компанія «Княжа» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_7» в користь ОСОБА_5 13910 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_10