Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4903/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Іжевська Н.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Бондаря М.С.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5, про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6, про зменшення розміру аліментів

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що за рішенням Пологівського райсуду Запорізької області від 17.01.2008р. він сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_7 30.09.2003г народження в розмірі 1/3 частини своїх доходів.

У зв'язку з тим, що на даний час змінилось його матеріальне становище, а саме - він утворив нову сім'ю , у нього 16.09.2009р. народився син ОСОБА_8, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються, з 1/3 частини до 1/8 частини його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення нею повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2011 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 до 1/6 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В решті позову - відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Стаття 308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Така ж позиція викладена й у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2008 року з позивача утримують аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_9 в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів.

При розгляді справи судом першої інстанції також встановлено, що з 2007 року позивач проживає однією сімєю з ОСОБА_5, від сумісного життя у них 16 серпня 2009 року народився син ОСОБА_10, якого також утримує позивач (а.с.6).

Приймаючи до уваги дані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв'язку зі зміною матеріального і сімейного стану позивача можливо змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про зміну сімейного стану позивача, оскільки поряд з утриманням спільного сина з відповідачкою позивач зобовязаний утримувати ще малолітню дитину та ОСОБА_5 та зменшення судом розміру аліментів з 1/3 частки до 1/6 частки, відповідає вимогам ст. 192 СК України та інтересам сторін з урахуванням їх матеріального стану та не перевищує можливостей позивача сплачувати аліменти у цьому розмірі і не погіршить забезпеченість як дитини, на яку утримуються аліменти, так і сина ОСОБА_10, який проживає з ним.

Доводи апелянта про те, що позивач приховує свої доходи, які значно більші ніж ті, що він декларує нічим іншим, як її заявою не підтверджені та не заслуговують на увагу.

Інші доводи апелянта також не є суттєві та не спростовують рішення суду першої інстанції від 26 липня 2011 року, тому підстав для його зміні чи скасування колегія суддів не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційна скарга ОСОБА_11 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: