АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідачів на свою користь майнову шкоду в сумі 1848грн.18коп. та моральну в розмірі 8000грн., завдану їй ушкодженням здоровя.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, 02 вересня 2010 року вона їхала з Центрального ринка м. Харкова маршрутним автобусом №263т сполученням Харків (АС-2) Караван. Приблизно о 10.00.годині на зупинці «пост ДАІ» в селищі Мала Данилівка намагалася вийти з автобуса, але не встигла, оскільки раптом зачинилися двері, автобус почав рухатися. Речі її одягу були затисненні дверима автобуса, що позбавило вільно рухатися, у звязку з чим впала на асфальт і сильно вдарилися головою. Протягнувши її кілька метрів, водій автобуса зупинив рух, відчинив двері, глянув на її розірваний одяг і поїхав далі, не надавши ніякої допомоги, навіть піднятися з дороги. Свідки події склали про ці обставини акт, а потім її відвезли до дому, де визвали швидку медичну допомогу. Позивач зазначає, що внаслідок цих подій отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, гематому лівої тімяної кістки, що проявляється у постійних головних білях та погіршення стану здоровя. По теперішній час продовжує лікуватися в медичних закладах. На протязі всього часу лікування постійно відчувала фізичну біль та душевні страждання. З метою поновлення свого здоровя купувала необхідні ліки, вартість яких за її підрахунком складає загальну суму 1848грн.18коп. В добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповіді відмовляються, що змусило її звернутися з цим позовом до суду.

Відповідачі ОСОБА_2 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 позов не визнали, кожний подав письмові заперечення, в яких виклали свої доводи та обґрунтування. Зокрема вказують на те, що копії фіскальних чеків з аптек та супермаркету, які датуються серединою листопада 2010року, викликають у них сумнів стосовно того, що саме ці медичні препарати були необхідні для лікування отриманих позивачкою травм. Що стосується розміру моральної шкоди, на їх думку, вона є завищеною і не відповідає душевним стражданням, які було завдано позивачу.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник заявлені вимоги підтримала і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 участі в судовому засіданні не приймав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди суму 2977грн.80коп. та 8000грн. моральної шкоди, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Вказує, що вона продовжує купувати ліки і на підтвердження чого суду були надані додатково квитанції, однак цим квитанціям не надано оцінки при винесенні рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначивши, що на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивач не надала жодного доказу про ступень і тяжкість спричинених їй фізичних і душевних страждань. Судом не враховано, що в силу похилого віку, позивач також страждає рядом захворювань які могли привести до депресивного стану та погіршення її здоровя.

Рішення суду першої інстанції відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює і на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними у справі належними доказами і ці обставини не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_2 знаходиться в трудових стосунках з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, працюючи у останнього водієм транспортного засобу, та який 02.09.2010року допустив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, 02.09.2010року приблизно об 09год.30хвил. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом „ПАЗ-32054-07 державний №АХ 0951 АІ, під час перевезення пасажирів допустив падіння з автобуса одного із пасажирів, а саме під час висадки пасажира ОСОБА_1 затиснув її одяг дверима автобуса та почав рухатися, в результаті чого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

За порушення п.п. 2.10, 10.1 Правил дорожнього руху України, які ОСОБА_2О допущені при вищеназваних обставинах, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП і постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 17.11.2010року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. (а.с.47).

Із акту судово-медичного дослідження (обстеження) №5179-ая/10 від 10.11.2010р., складеного експертом Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що з урахуванням медичної документації ОСОБА_1 отримала: черепно-мозкову травму, струс головного мозку з легкими клінічними проявами, на фоні гіпертоніко-атеросклеротичної дисциркуляторної енцефалопатії з гематомою у лівій тімяної області. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів і могли бути отримані у строк, вказаний особою яка оглядалася. По ступеню тяжкості це - легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя (а.с.5-6).

Як убачається з медичної документації, у звязку з депресивним станом 10.09.2010року ОСОБА_1 призначалися такі ліки: пирацетам, сонмил, серлифт, церебролледин (кавинтон), луцетам, серлифт (а.с.53). Але у інших «рекомендаціях» відсутня конкретна дата призначення ОСОБА_1 ліків, що фактично не уможливлює встановити чи призначалися вони їй до 02.09.2010року, чи у звязку погіршенням стану здоровя після отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (на а.с.61).

Надані позивачем суду квитанції свідчать про те, що вони містять зовсім інші найменування ліків, зокрема: лікарські розчини, іммуност, ісбакт, серцево-судинні, анальгетики, вітаміни, перевязочні та інші, тобто які не вказано в лікарських «рекомендаціях».

У підтвердження того, що ОСОБА_1 після отримання 02.09.2010року тілесних ушкоджень також мала потребу в інших медичних препаратах, зокрема, у вищеназваних, позивачкою ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є її обовязком.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та обставини, які мають значення для вирішення справи.

При цьому жоден доказ немає для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи ОСОБА_1І у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд дійшов правомірного висновку, що позивачем не доказано обґрунтованість витрат на придбання ліків, які їй не призначалися.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду стосовно часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, який судом визначено в розмірі 2000грн. та про стягнення цієї шкоди з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 названої статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна.

Позивачем суду першої інстанції надані акт медичного обстеження та медична документація із яких убачається, що ОСОБА_1 у звязку з отриманими легкими тілесними ушкодженнями, які потягли короткочасний розлад здоровя, знаходилася на амбулаторному лікуванні в медичних установах. Отже, у звязку з ушкодженням здоровя вона має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди визначено судом з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань та обставин справи.

Вимоги позивача в апеляційній скарзі в частині збільшення суми стягнення матеріальної шкоди до 2977грн.80коп. не можуть бути задоволені, оскільки позивачем уточненої письмової позовної заяви до суду не подавалося, а відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційних скарг суттєвими не являються, висновків суду не спростовують і не дають колегії судів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -