Справа №2-393/11
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2011 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Колегаєвої С.В.

при секретарях - Буцко О.В., Мішиній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх дій неправомірними щодо збирання, пакування, перевезення та невручення під розписку тощо, позивачу його особистих речей .

Вважає, що через протиправні дії відповідачів він позбавлений своїх законних прав володіти, користуватись, розпоряджатись своїми особистими речами, оскільки дані речі від відповідачів він не отримував.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що 24 вересня 2007 року із судового рішення, ухваленого Деснянським районним судом м. Києва за його позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобовязання допуску у користуванні житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні особистою власністю йому стало відомо, що відповідачі спакували його особисті речі, які знаходились у квартирі відповідачів та перевезли їх до нього за місцем його проживання. Зазначив, що він особисто від відповідачів своїх речей не отримував, відповідно було порушене його право власності щодо володіння, користування та розпорядження своїми особистими речами, а тому вважає дії відповідачів неправомірними та просить суд про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, яка також діє, як представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що 09.09.2006 року відповідачем ОСОБА_2 за її адресою проживання були зібрані усі особисті речі позивача і відповідно був складений список зібраних речей, які відповідачем ОСОБА_5 в той же день були перевезені за місцем проживання позивача та передані йому особисто, у звязку з чим, в задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, які також у судовому засіданні були допитані у якості свідків у справі, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.1995 року, який було розірвано 15.08.2006 року.

Перебуваючи у шлюбних відносинах, позивач разом з дружиною відповідачем у справі ОСОБА_2 з 10.06.1995 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на праві власності належить відповідачам у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За вищевказаною адресою також знаходились і особисті речі позивача у справі - ОСОБА_1

Оскільки сімейне життя не склалось, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 у серпні 2006 року шлюб було розірвано, а 05 вересня 2006 року у позивача було вилучено ключі від квартири АДРЕСА_1. Однак, при цьому у квартирі залишились особисті речі позивача.

Як пояснила у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, на її неодноразові прохання забрати свої особисті речі з належної їй квартири, позивач ОСОБА_1 відмовлявся, а тому вона 09 вересня 2006 року усі особисті речі позивача при свідках ОСОБА_4, ОСОБА_3І, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 спакувала у полиетиленові пакети та письмово склала список речей позивача ОСОБА_1, до якого увійшли: костюми 3, брюки 10, рубашки 15, теніски -10, плащ 1, спортивні костюми 2, вітровки 3, пальто зимнє 1, куртка зимня -1, куртка кожана 1, світера 6, майки 8, плавки -2, футболки 9, гольфи 3, реглан 3, шорти 5, галстуки 3, ремні кожані 5, шарфи 5, шапки -4, кепки -3, рукавиці 1, утюг- 1, ковер 1, кросівки 2, туфлі - 3, шльопанці - 2, тапочки 1, сапоги 2.

У цей же день, тобто 09.09.2006 року відповідач у справі ОСОБА_5 усі вище перелічені речі перевіз за місцем проживання позивача АДРЕСА_2 в місті Києві та передав позивачу ОСОБА_1 особисто.

Звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх дій неправомірними щодо збирання, пакування, перевезення та невручення під розписку ОСОБА_1 його особистих речей, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження про неотримання від відповідача ОСОБА_5 09.09.2006 року своїх особистих речей.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим, судом було встановлено, що намагаючись оспорити своє право користування жилим приміщенням квартирою № 4 по вул.. Бальзака, 52 в м. Києві, яка на праві власності належить відповідачам у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Деснянського районного суду м. Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобовязання допуску у користуванні житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні особистою власністю.

За результатами судового розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зобовязання допуску у користуванні житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні особистою власністю, Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 24.09.2007 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Дане судове рішення, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2008 року було залишено без змін.

Зазначеним судовим рішенням, ухваленим Деснянським районним судом м. Києва від 24.09.2007 року було встановлено, що відповідачі після розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зібрали всі речі останнього, упакували їх в пакети (копія переліку речей позивача, повернутих йому є в матеріалах справи) та відвезли до нього за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, кварта №187 в місті Києві.

Даний факт в судовому засіданні позивачем спростований не був, а отже і підстав до задоволення позову в цій частині позовних вимог у суду також не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, право власності позивача ОСОБА_1 щодо володіння, користування та розпорядження своїми особистими речами, до яких увійшли: костюми 3, брюки 10, рубашки 15, теніски -10, плащ 1, спортивні костюми 2, вітровки 3, пальто зимнє 1, куртка зимня -1, куртка кожана 1, світера 6, майки 8, плавки -2, футболки 9, гольфи 3, реглан 3, шорти 5, галстуки 3, ремні кожані 5, шарфи 5, шапки -4, кепки -3, рукавиці 1, утюг- 1, ковер 1, кросівки 2, туфлі - 3, шльопанці - 2, тапочки 1, сапоги 2. є безспірним.

Таким чином, дії відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не порушили у будь-який спосіб законних прав та інтересів позивача ОСОБА_1 щодо володіння, користування та розпорядження своїми особистими речами.

Враховуючи все вищевикладене, та на підставі наведених правових норм, суд дійшов до висновку, що відповідачі в даній ситуації своїми діями вимог діючого законодавства не порушили, на законних підставах зібрали всі речі позивача ОСОБА_1, упакували їх в пакети та відвезли до нього за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, кварта №187 в місті Києві, що не призвело до порушення прав та законних інтересів останнього, а все вищенаведене в сукупності дає суду законні підстави в задоволенні позову позивача ОСОБА_1 відмовити.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем приймаються на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,30,60,61, 208, 213-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: