Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-43/11 року
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської

області в складі:

Головуючого судді: Курочкіної О.М.

при секретарі: Лукіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Петропавлівської селищної ради за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

На підтвердження свого позову зазначає, що в 2001 році вона домовилась із ОСОБА_3 про придбання належного йому домоволодіння № 39 по вул. Леніна в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області з розстроченням платежу на кілька років. Після такої домовленості позивач сплатила частину грошей за придбане домоволодіння на користь ОСОБА_3 та відповідно розпочала проживати у придбаному у нього домоволодінні, утримувати таке домоволодіння та вести там господарство. 12.05.2006 року позивач повністю розрахувалась із ОСОБА_3 про що він склав розписку. Через тяжке матеріальне становище сторони не уклали договір купівлі-продажу. 21.10.2007 року ОСОБА_3 помер. Позивач звернулась до спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_3, його рідного сина ОСОБА_2, який не заперечував проти оформлення домоволодіння на ім»я позивача. Вони спільно звернулись до нотаріальної контори для належного оформлення правочину, але як виявилось власником спірного домоволодіння документально визначено ОСОБА_4, батька ОСОБА_3, який помер 28.07.1993 року. Відповідач повинен оформити спадщину на своє ім»я, і тільки після цього сторони мали б змогу укласти відповідний правочин, але третя особа відмовляється оформити спадщину на своє ім.»я, тобто ухиляється від нотаріального посвідчення правочину.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримати позовні вимоги і просять позов задоволити.

Відповідач до судового засідання не з»явився, але надав письмовий лист про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному розмірі.

Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували.

Вислухавши доводи позивача, його представника, третьої особи, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в 2001 році позивач домовилась із ОСОБА_3 про продаж на її користь за суму 2 500, 00 гривень належного йому домоволодіння № 39 по вул. Леніна в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області з розстроченням платежу на кілька років. Після такої домовленості позивач сплатила частину грошей за придбане домоволодіння на користь ОСОБА_3 та відповідно розпочала проживати у придбаному у нього домоволодінні, утримувати таке домоволодіння та вести там господарство. 12.05.2006 року позивач повністю розрахувалась із ОСОБА_3 про що він склав письмову розписку, через тяжке матеріальне становище між сторонами не було оформлено належним чином договір купівлі-продажу. Належне оформлення такого правочину сторони вирішили відкласти до поліпшення такого становища. 21.10.2007 року ОСОБА_3 помер про що виконкомом Петропавлівської селищної ради було проведено 03.12.2007 року відповідний актовий запис № 168. Позивач звернулась до спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_3, його рідного сина ОСОБА_2, який повідомив, що йому відомо про придбання позивачем домоволодіння у його батька та що він не заперечує проти оформлення позивачем домоволодіння на її ім»я. Позивач та третя особа спільно звернулись за консультацією до нотаріальної контори для належного оформлення правочину, але як виявилось власником спірного домоволодіння до цього часу документально визначено ОСОБА_4, батька ОСОБА_3 та дідуся третьої особи, який помер 28.07.1993 року. Спірне домоволодіння померлому належало на підставі свідоцтва про право власності № 362 від 23.03.1960 року виданого виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області. Померлий 03.12.2007 року ОСОБА_3 рідний син

ОСОБА_5 на день смерті батька проживав разом з ним у спірному домоволодінні, а отже

фактично прийняв у спадок спірне домоволодіння, але документально його не оформив. Третя особа, ОСОБА_6 являється рідним сином ОСОБА_3 та внуком ОСОБА_5 та в судовому засіданні не заперечував факт передачі грошей позивачем на користь померлого за придбане спірне домоволодіння, тобто що зі сторони позивача виконано на цей час всі умови договору купівлі-продажу, але без дотримання належної форми такого правочину. Але для укладення договору купівлі-продажу третя особа ухиляється від проведення всіх належних процедур щодо оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.1964 року

визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже враховуючи, що ОСОБА_3 проживав на момент смерті разом зі своїм батьком та продовжив розпоряджатись належним йому домоволодінням, то потрібно його вважати таким, що прийняв спадщину після смерті батька. 21.10.2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується витягом із актового запису про смерть виданим відділом РАЦС Петропавлівського РУЮ Дніпропетровської області за актовим записом № 168. Окрім фактично успадкованого домоволодіння після смерті батька іншого спадкового майна у ОСОБА_3 не було. Отже єдиним спадковим майном після смерті ОСОБА_4 залишилось домоволодіння № 39 по вул. Леніна в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, де він проживав, тобто фактично він прийняв спадщину і в зв»язку з чим він не звернувся до нотаріальної контори.

Спадкоємець за законом фактично отримавши спадкове майно розпорядився ним на свій розсуд

шляхом продажу домоволодіння на користь позивача. Для підтвердження укладення правовідносин,

що відбулись, між ними було складено письмову розписку, відповідно до якої позивач передала на

користь ОСОБА_3 грошові кошти, а останній відповідно передав на її користь домоволодіння.

Саме з моменту складення розписки позивач проживає в спірному домоволодінні, використовує

земельну ділянку надану для обслуговування придбаного домоволодіння та ведення присадибного

господарства на свій розсуд. Тобто позивач вступила у повне володіння нерухомим майном та

фактично стала його власником.

Відповідно до ст.. 548 Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.1964 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.1964 року

визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління чи

володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування »

передбачений ст.549 Цивільного Кодексу України в редакції від 01.01.1964 року шестимісячний

строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи

при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в

управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує

питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовились щодо істотних умов

договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання

договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати

такий договір дійсним

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з

моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач та

відповідач передали майно один одному у володіння.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання

його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі

втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець)

передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець

приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей, умови вказаної статті

сторони виконали.

Стаття 392 ЦКУ передбачає, що власник майна може пред"явити позов про визнання його

права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі

втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності позивача не

визнається державними органами через відсутність свідоцтва про право на спадщину, яке неможливо отримати через відмову державного нотаріуса посвідчити відмову брата позивача від частки в спадковому майні на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже враховуючи, що всі умови правочину між сторонами виконано, право відповідачів на спадкове майно з правом подальшого повного розпорядження таким майном обгрунтовано, суд вважає за доцільне визнати право власності на нерухоме майно за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції від 01.01.1964 року та ст.ст. 220, 334, 392, 655, 1216, 1269, 1270, 1272, 1273, 1274 ЦК України та ст. ст. 208,212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради за участю третьої

особи ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Встановити факт належності домоволодіння № 39 по вул.. Леніна в смт. Петропавлівці Дніпропетровської області на праві приватної власності ОСОБА_3, яке належало раніше ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № 362 від 23.03.1960 року виданого виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області.

Визнати договір купівлі - продажу домоволодіння № 39 по вул.. Леніна в смт. Петропавлівці Дніпропетровської області учинений між ОСОБА_1»ю Василівною та ОСОБА_3 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1»ю Василівною право власності на домоволодіння №39 по вул. Леніна в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після дня його проголошення.

Суддя О.М.Курочкіна