Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 2-296/11
25 лютого 2011 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбара Г.А.,
при секретарі Волошиній О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 8 900 грн., проценти за користування грошима у розмірі 9 345грн., 2000 грн. моральної шкоди та понесені нею судові витрати.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 22 жовтня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до неї з проханням позики 8 900 грн. Вона відповіла, що у неї таких грошей немає. Тоді ОСОБА_2 попросила її взяти в банку кредит та позичити їй гроші. Вона погодилася 22 жовтня 2007 р. в ТОВ «ОСОБА_3 Капітал» оформила та отримала кредит на суму 8900 грн. 01 листопада 2007 року вона передала ОСОБА_2 гроші в сумі 8 900 грн., яка в присутності свідків добровільно власноручно написала розписку про їх отримання. При цьому зобов'язалася сплачувати 3% в місяць від остатку суми боргу про, що вказала в розписці. Позичену суму відповідачка обіцяла повернути до 01.09.2009року. У встановлений строк відповідачка не виконала своє зобов'язання щодо повернення позичених грошей. На вимоги про добровільну сплату боргу вона ніяк не реагувала. Сума боргу по несплачених процентах становить 9345 грн. (із розрахунку 8900 помножити на 0,03 і помножити на 35 місяців, починаючи з 01.11.2007 року).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, яка згідно ч.8 ст.76 ЦПК України вважається повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно ч.2 ст. 158, п.2 ч.і ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд встановив, що 22 жовтня 2007 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці в борг 8900 грн., яка зобов'язалася повернути всю суму боргу до 01.09.2009 року, та за користування грошима зобов'язалася щомісяця сплачувати 3% від залишка суми боргу, що підтверджується розпискою відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 7).
Для того щоб позичити гроші відповідачці позивачка взяла кредит на суму 8900 грн. в банку ТОВ «ОСОБА_3 Капітал», що підтверджується розпискою відповідачки, а також копією договору (а.с.8-10).
Як зазначено в позові і це також підтверджується оригіналом зазначеної вище розписки наданої суду позивачкою, відповідачка до цього часу не повернула суму боргу та не сплатила процентів за користування ними.
Частиною 1 ст. 1046 ІДУ України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процетрів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачка не надала суду заперечень на позов та доказів на їх підтвердження.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки має біти стягнуто суму боргу 8900 грн. та проценти за користування грошима в сумі 9345 грн. (8900 грн. х 0,03 х 35 місяців = 9345 грн.)
Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд не приймає до уваги те, що за часу укладення договору позики до дня розгляду справи судом пройшло більше ніж 35 місяців, а тому розмір процентів не збільшується.
Суд вважає за необхідне відмовити в задоволення позову в частині стягнення з відповідачки 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки діючим законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання договірного зобов'язання.
Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В іншій частині в задоволені позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення (отримання).

Суддя: Г.А. Байбара.