АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/861/11 Справа № 22ц-9230/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
30 серпня 2011 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік серпень 30 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Глущенко Н. Г., Городничої В. С.,

при секретарі - Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, визнання дійсним іншого заповіту, усунення від спадкування за заповітом, виселення, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу 17.06.2011 року ОСОБА_3, звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання заповіту дійсним, усунення від права на спадкування, визнання заповіту недійсним та виселення, посилаючись на те, що відповідно до заповіту, складеному ОСОБА_6 27 лютого 2010 року, вони, позивачі, є спадкоємцями всього майна, яке належало ОСОБА_6 на день її смерті, з чого воно б не складалося та на яке вона матиме право. Вказаний заповіт був підписаний ОСОБА_6 в присутності чергового дільничного лікаря-терапевта ОСОБА_7 та в присутності свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9.

В послідуючому, підпис лікаря ОСОБА_7 на заповіті 01.03.2010 року був посвідчений завідуючим терапевтичними ділянками ОСОБА_10 і печаткою поліклінічного відділення № 2 комунального закладу міської лікарні № 3.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі зазначають, що заповіт, складний на їх ім'я ОСОБА_6 не змогла посвідчити у нотаріуса, бо на той час знаходилася на лікуванні і не мала змоги пересуватися без сторонньої допомоги із-за того, що була безпорадна, мала тяжкий, незадовільний фізичний стан, до якого її довела відповідачка, яка в травні 2009 року взялася доглядати за нею, але не купувала і не готувала їй їжі, не мила її, не прибирала квартиру, де проживала спадкодавця, а постійно кормила її пігулками, що мали наркотичну дію, під впливом яких, на думку позивачів, ОСОБА_6 і склала 21.07.2009 року на імя відповідачки заповіт, який вони не визнають і у звязку з чим вимушені були звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2011 року у задоволені позову ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, визнання дійсним іншого заповіту, усунення від спадкування за заповітом, виселення та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що волевиявлення Черн ясської ОСОБА_11 не було вільним, оскільки заповіт на імя відповідачки неюбув підписаний під впливом лікарських засобів з наркотичною дією, просив рішення суд скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін давши їм належну правову оцінку обгрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальніим законом постановив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 і Чернівського| О.Є..

Доводи ОСОБА_2 про те, що волевиявлення ОСОБА_6 не було вільним, бо на їх думку, спадкодавця підписала заповіт на імя відповідачки знаходячись під впливом лікарських засобів з наркотичною дією, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ніякими обєктивними доказами по справі ці обставини не підтверджуються.

Що стосується заповіту, складеного ОСОБА_6 на ім'я позивачів, то приймаючи до уваги положення частини 1 статті 1252 ЦК України, такий заповіт, в силу недодержання вимоги закону щодо його посвідчення, ніяких правових наслідків тягнути не може.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивачами ніяких клопотань щодо проведення судово-психіатричної експертизи по справі не заявлялось, а постановами від 30.03.2010 року ; 15.05.2010 року та 04.09.2010 року в порушенні кримінальної справи у відношення ОСОБА_4 та по факту смерті ОСОБА_6 відмовлено, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

На підст аі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК Україні:, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: