Справа № 2-1/11
Провадження №
Рішення

іменем України

"03" листопада 2011 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є…

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи Відділ реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького РУЮ, Мирівська сільська рада про визнання шлюбу та заповіту недійсними.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, який уточнила в ході розгляду справи, посилаючись на те, що 24 квітня 2006 року помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку в с.Мирівка, який батько в 1996 році заповів їй. Вказаний будинок будувався спільними зусиллями їх сімї. В 1995 році батьки розірвали шлюб і батько залишився проживати в будинку. Після розірвання шлюбу батько почав зловживати спиртним, в результаті чого стан його здоровя різко погіршився, і в 1998 році він переніс інсульт, що відобразилось на його психічному та емоційному стані.. З цього періоду позивачка фактично сама доглядала та піклувалась батьком, кожен рік він проходив медичний огляд та курс лікування. З плином часу стан здоров»я батька погіршувався, він поводив себе неадекватно, забував події, хоча елементарні та професійні навички він не втратив, однак в складних ситуаціях втрачав контроль за подіями, не міг адекватно реагувати.

В 2002 році батько почав проживати з відповідачкою, яка всілякими засобами усувала її від контакту з батьком, взявши волю останнього під свій контроль, в разі відвідин створювала сварки. На той час вона переїхала проживати до чоловіка і постійно не могла контролювати поведінку батька, але періодично приїздила до батька. Відповідачка та батько всіх родичів, а також її запевнив, що вона (позивачка) являється єдиною спадкоємицею, а також наміру створювати сім»ї у них не було, проживали заради спілкування та компанії.

Після смерті батька вона дізналась, що батько за місяць до смерті подарував будинок чужому чоловікові сину відповідачки по справі, а також те, що 24.06.2002 року покійний батько зареєстрував шлюб з відповідачкою в Мирівській сільській раді , та уклав заповіт, яким заповів все своє майно відповідачці.

Позивач вважає, що дії батька по відчуженню майна та реєстрації шлюбу такими, що були проведені в стані коли він не міг керувати своїми діями, не усвідомлював наслідки своїх дій, а також перебував під збігом тяжких обставин, А саме тяжкої хвороби,що вплинула на його волевиявлення.

А тому Позивач просить визнати шлюб укладений між її батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 24.06.2002 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району, а.з. №4 - недійсним, а також визнати недійсним заповіт на ім.»я ОСОБА_2, складений ОСОБА_3 та посвідчений Мирівською сільською радою.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачка та її представник проти позову заперечили.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила суду, що її познайомили з ОСОБА_3 і вона переїхала проживати до нього в с.Мирівку. Останній запропонував їй зареєструвати шлюб, а також склав заповіт, яким заповів своє майно їй. Дочка, позивачка по справі, рідко приїздила до покійного батька.

Представник третьої особи Мирівської сільської ради проти позову заперечила і суду пояснила, що при укладенні шлюбу та заповіту ОСОБА_3 був у нормальному стані.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, який помер 25 квітня 2006 року являвся рідним батьком позивачки. В 1994 році ОСОБА_3 уклав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1

24 червня 2002 року виконкомом Мирівської сільської Ради зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і 27 червня 2002 року ОСОБА_3 уклав заповіт, яким заповів все своє майно дружині ОСОБА_2. Даний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Мирівської сільської Ради ОСОБА_5

10 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був укладений договір дарування житлового будинку №70 по вул.Шевченка в с.Мирівка Кагарлицького району, який рішенням Кагарлицкього районного суд визнаний недійсним .

Дане встановлено на підставі копій свідоцтв про народження, про шлюб, про смерть, довідки сільської Ради. Копіями заповітів та договору дарування.

З виписок з історій хвороби вбачається, що ОСОБА_3 мав хворобливий стан здоровя, на протязі з 1997 по 2002 рік неодноразово стаціонарно лікувався в клініках м.Києва з діагнозом дициркулярна енцефалопатія змішаного генезу на фоні ОНМК, стенокардії, постінфарктним кардіосклерозом та інші. 30.05.2002 року консультувався психоневрологом центру Здоровя м.Києва.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7- фельдшер Мирівського ФАПу, підтвердив, що дійсно ОСОБА_3 мав хворобливий стан здоровя, а при поступленні перед смертю в лікарню він історії хвороби не заводив, розтин трупа не проводився.

Про те, що ОСОБА_3 мав хворобливий стан здоровя підтвердили також свідки односельці ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10, лікар центру медичної радіології ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_10, ОСОБА_8,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили суду той факт, що ОСОБА_3 до 2002 року проживав одиноко, мав хворобливий стан здоровя, в будинку не завжди було прибрано. Одружився з ОСОБА_4 в звязку з тим, щоб хтось допомогав по господарству, так як дочка рідко приїздила в село. Про укладення після реєстрації шлюбу заповіту на ОСОБА_4, а потім договору дарування будинку, покійний ОСОБА_3 нікому із свідків не розповідав.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 11 липня 2007 року ОСОБА_3 страждав на хронічний психічний розлад амнестичну судинну деменцію ( слабоумство) внаслідок церебрального атеросклерозу та перенесеного ГПМК (1998 р.) на фоні дисциркуляторної енцефалопатії 2-3 ступеню та артеріальної гіпертензії. Індивідуально-психологічні та вікові особливості у ОСОБА_3 були обумовлені наявними у нього психічними розладами, які супроводжувались порушенням мислення та здатність адекватно оцінювати свої дії.

ОСОБА_3 мав похилий вік, так як народився в 1934 році, тяжкий стан здоровя, та майновий стан проживав одиноко, а тому внаслідок впливу вище вказаних тяжких обставин на вкрай невигідних умовах та не розуміючи значення своїх дій, уклав договір дарування будинку з відповідачем. Про вплив на ОСОБА_3 з боку ОСОБА_4 свідчить також той факт, що відразу після реєстрації шлюбу він уклав заповіт, яким заповів все своє майно дружині ОСОБА_2.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_5 працівники Мирівської сільської Ради, підтвердили суду, що ОСОБА_3 проживав одиноко до 2002 року. Коли почав проживати з ОСОБА_4, до реєстрації шлюбу, неодноразово приходив до сільської Ради з питанням укладення заповіту на ОСОБА_2, на що йому відмовляли поскільки вона на той час була чужа людина. А тому вони зареєстрували шлюб, а потім ОСОБА_3 уклав заповіт, яким заповів своє майно уже дружині ОСОБА_3 (ОСОБА_4В.).

Позивачку ОСОБА_1 покійний ОСОБА_3 не запрошував до себе, пояснюючи це тим, що вона погано до нього відноситься і хоче продати будинок, а відповідач з матірю догодують його за це до смерті, що підтвердив сам відповідач.

Перебуваючи в хворобливому стані здоровя, ОСОБА_3 10 березня 2006 року уклав договір дарування, згідно якого подарував будинок відповідачу по справі ОСОБА_6, а 25 квітня 2006 року помер. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_17 пояснили суду, що в останні 3 дні перед смертю ОСОБА_3 був в тяжкому стані, але медичну допомогу не викликали.

А тому суд вважає, що ОСОБА_3 уклав договір дарування від 10 березня 2006 року житлового будинку №70 по вул.Шевченка в с.Мирівка Кагарлицького району внаслідок впливу тяжких обставин на вкрай невигідних умовах та не розуміючи значення своїх дій, і на підставі ст.. 225, 233 ЦК України його слід визнати недійсним.

Написання мотивованого тексту рішення вимагає додаткового часу, а тому в силу ст.. 218 ЦПК України суд вважає за можливе оголосити резолютивну частину рішення .

Враховуючи викладене, керуючись ст.209,212,213,214,215,218,224,226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 24.06.2002 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області , актовий запис №4 недійсним.

Визнати недійсним заповіт від 27.06.2002 року на ім.»Я ОСОБА_2, складений ОСОБА_3 та посвідчений секретарем Мирівської сільської ради.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів .

Суддя: Т. Є. Іванюта