Справа № 2-570/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Співака М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.05.11 р. звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району та області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.12.2007 року його матері ОСОБА_2.

Позов обґрунтовується наступним. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, у точності на будинок по вулиці Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району і він є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя мати не оформила правовстановлюючі документи на будинок.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, від представника подана до суду заява про розгляд справи у його відсутність, та з проханням задовольнити позовні вимоги.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки голова сільської ради подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

З досліджених у судовому засіданні довідок Ковпитської сільської ради Чернігівського району №№1014-1015 від 24.05.11 р. встановлено, що за даними сільської ради житловий будинок №90 по вулиці Радянська у с. Ковпита, Чернігівського району був побудований у 1955 році, зареєстрований за власником ОСОБА_2, яка володіла ним до дня смерті, проживала та була зареєстрованою, однак свідоцтво про право власності їй не видавалось.

За даними Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», довідка №2243 від 27.04.11 р., право власності на житловий будинок за адресою вулиця Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району, не зареєстроване. Дійсна вартість домоволодіння становить 16318 грн.

За даними свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ»№080032 ОСОБА_2 померла 01.12.2007 року у віці 72 років у с. Левоньки, Чернігівського району та області.

У відповідності до приписів ст.331 ЦК України, в редакції статті що діяла станом на 01.12.2007 року право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. (стаття 182 ЦК України в редакції станом 01.12.2007)

У світлі викладеного суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_2 не набула права власності на домоволодіння по вул. Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району, оскільки воно не було прийняте до експлуатації та не було проведено його державну реєстрацію, що того вимагає закон, а фактично вона до припинення цивільної правоздатності була власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, що увійшли до складу цілого домоволодіння.

За життя, 21.02.2000 року, ОСОБА_2 зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Ковпитської сільради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного їй майна, призначила сина ОСОБА_1

Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено у судовому засіданні позивач звертався до нотаріальної контори 13.04.2011 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 і нотаріусом було відкрито спадкову справу.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не оформила правовстановлюючі документи на будинок та господарські споруди, то позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок по вул. Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району.

Згідно з положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на спірний будинок спадкодавець не отримала, тобто, права власності на домоволодіння на час відкриття спадщини не набула.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1, ч.4 ст.10 ЦПК України та з урахуванням положення ст.331 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини по даній справі, суд рахує за необхідне і можливе вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати за позивачем право власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва домоволодіння за адресою вул. Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району, оскільки до завершення будівництва, здачі його в експлуатацію та державної реєстрації особа вважається власником лише будівельних матеріалів.

При цьому суд вважає можливим, у відповідності до приписів ст.375 ЦК України, також перевести на ОСОБА_1 права забудовника на незданий в експлуатацію житловий будинок, оскільки таке право за життя належало спадкодавцю, чому підтвердження дані виконавчого комітету сільської ради.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 10-11, 158, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, й у відповідності до ст.19 Конституції України, ст.ст.182, 331, 375, 392, 1218, 1222, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 права та обовязки забудовника на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вулиці Радянська,90 у с. Ковпита, Чернігівського району, Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 01.12.2007 року ОСОБА_2, а також визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва цього житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, на загальну суму 16318 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3