Справа № 22-ц-2196/2011 Провадження № 22-ц/2590/931/11 Головуючий у I інстанції Харечко Л.К. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ІШУТКО В.М.,

суддів: ЗІНЧЕНКО СП., ХРОМЕЦЬ Н.С.,

при секретарі Рачовій І.І.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд" на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2011 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд" до ОСОБА_1, Комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації"" про визнання недійсним договору купівлі -продажу квартири та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ЗАТ „Чернігівоблбуд" просить скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог ЗАТ „Чернігівоблбуд" відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності не відповідають обставинам справи, оскільки про продажу квартири було відомо тільки посадовим особам ЗАТ «Чернігівоблбуд», а не позивачу, як юридичній особі. Апелянт наголошує на тому, що акціонери товариства дізналися про незаконну передачу у власність відповідачки спірного житла лише 27 березня 2008 року, а тому строк позовної давності звернення до суду позивач не пропустив.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири, укладений 09.12.1998 року між товариством та ОСОБА_1 є недійсним, оскільки' відбувся без згоди акціонерів, здійснений за мізерну плату, а тому суперечить цілям і меті товариства.

Заслухавши суддю-доповІдача, заперечення ОСОБА_1М,, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ЗАТ «Чернігівоблбуд», суд першої інстанції виходив з того, що Позивач не довів наявності обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Договір купівлі - продажу відповідає вимогам закону. Позивач пропустив строк позовної давності відповідно.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

По справі встановлено, що 09 грудня 1998 року між' Чернігівським обласним проектним ремонтно - будівельним закритим акціонерним товариством „Чернігівоблбуд" та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири №7 в с.Олександрівка,6 Чернігівського району Чернігівської області, який посвідчений приватним нотаріусом.

Договір укладений на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ „Чернігівоблбуд" від 03.11.1998 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України (1963 року) угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності ... безпосередньо створює, змінює, припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють.

Доручення, яке видане позивачем на представництво його як сторони в договорі, відповідає вимогам ст. 64, 65, 66 ЦК України ( 1963 року),, тобто, нотаріально посвідчене 13 травня 1998 року за № 2003, підписане керівником ЗАТ „Чернігівоблбуд", який уповноважує ОСОБА_3 укладати та підписувати договір купівлі-продажу квартири позивача (а.с. 39), тобто, договір відповідає вимогам ст. 226 ЦК України (1963 року), а тому, посилання апелянта на його недійсність відповідно до ст. 48 ЦК України ( 1963 року) є необгрунтованим.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що не загальні збори акціонерів товариства приймали рішення про продаж квартири, а одноособово керівник ОСОБА_4 з посиланням на пояснення головного бухгалтера на час укладення договору від 09.12.1998 року є необгрунтованим. Згідно з п.3.1 Статуту товариства, що діяв на час укладення угоди, товариство виконує виробничу та іншу діяльність з метою одержання прибутку шляхом збільшення споживчого ринку товарами, продукцією, послугами. Доводи апелянта про те, що укладена угода суперечить цілям та меті діяльності підприємства - отриманню прибутків, не підтверджений доказами. Обґрунтування цієї підстави тим, що продаж квартири вчинено за 141 грн. при ціні 49420 грн., є припущенням. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до приписів п.п. 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, чинний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 71, 80 ЦК України в редакції 1963 року, загальний строк для захисту права за позовами особи, право якої порушено встановлювався в три роки, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що строк позовної' давності для звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки акціонери товариства дізналися про незаконну передачу у власність відповідачів спірного житла лише 27 березня 2008 року є безпідставними, та не відповідають фактичним обставинам справи. Товариство, як продавець квартири, в особі голови ради товариства ОСОБА_4 знало про укладену угоду в грудні 1998 року, не зверталося до суду до березня 2011 року.

Протоколом загальних зборів акціонерів від 27 березня 2008 року підтверджується те, що їх рішенням заборонено голові ради передавати у колективну та приватну власність квартири колективної власності та зобов'язано наглядову раду вирішити питання про повернення приватизованих квартир та викуплених за мізерні кошти у власність товариства.

Таким чином, відповідно до ст. 76 ЦК України в редакції 1963 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебіг строку позовної давності розпочався 09.12.1998 року, тобто з дати укладення договору купівлі -продажу квартири між ЗАТ „Чернігівоблбуд" та ОСОБА_1

За таких підстав, коли рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи і вимогам закону, апеляційний суд вважає, що воно не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,' апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Чернігівоблбуд"- відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: