АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4084/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 11
11 березня 2011 року
2011 рік березень 11 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Глущенко Н.Г., Городничої B.C.,
при секретарі - Солодовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2010 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості, -
Ухвалою судці Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2010 року накладеного арешт на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить ОСОБА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на допущені судом першої інстанції, при постановленні вищезазначеної ухвали, порушення норм процесуального права, просив її скасувати, як незаконну.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до передбачених ст. 151 ЦПК України вимог, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Таке забезпечення допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і ці обставини та докази ними повинні бути викладені в заяві про забезпечення позову.
В той же час, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 15 вересня 2010 року про забезпечення позову і мотивуючи тим, що невжиття таких заходів по забезпеченню позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не навів доводів щодо використання такого засобу як арешт на майно, не навів на якій підставі і саме кому воно належить.
Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати і роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в пункті 4-му якої вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, а також враховувати чи не перешкоджають вжиті заходи забезпечення позову господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, чого в дійсності зроблено не було і у зв'язку з чим ухвала суду не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, з послідуючим направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 209, 303 - 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2010 року про забезпечення позову - скасувати, передавши питання на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку, бо не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий

Судді: