Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.,

при секретарі Берко Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс», ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2006 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В позовній заяві позивачі зазначили, що 26 липня 2005 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Опель Омега» д/н НОМЕР_1 на підставі довіреності виданої ОСОБА_7, рухався по вул.Набережна Заводська та в районі перехрестя з вул. Павлова водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_2, не витримавши безпечну дистанцію, зіткнувся з автомобілем, яким керував позивач ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, власником якого є ОСОБА_7, отримав пошкодження, та заподіяна йому матеріальна шкода складає 6177,99 грн., що підтверджується висновком судового експерта. Винним у скоєнні ДТП визнаний відповідач. Крім того, позивач ОСОБА_1, внаслідок ДТП, отримав моральні страждання, у звязку з пошкодженням автомобіля, не маючи можливості керувати транспортним засобои, став почувати себе невпевнено за кермом, тривалий час був позбавлений можливості приймати участь у ділових зустрічах, змінився звичайний ритм життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до участі в справі був залучений співвідповідач ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» (далі ТОВ). В уточненій позовній заяві позивачі висунули вимоги до обох відповідачів та зазначили, що оскільки відповідач працював водієм в ТОВ «Дніпроінтертранс», та переможцем конкурсу на право здійснення перевезень пасажирським автомобільним транспортом на маршруті №121, по якому працював ОСОБА_5, є саме ТОВ «Дніпроінтертранс», то це товариство також повинно нести відповідальність за заподіяну позивачам шкоду. Просили стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6477,99 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2010 року прийнята відмова ОСОБА_7 від позову.

Згідно останньої редакції позовних вимог ОСОБА_1 позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» та ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 6477,99 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилались на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Всі заперечння представника ґрунтувалися на тому, що позивач ОСОБА_1 не має право вимоги, оскільки не є власником транспортного засобу та крім того, ОСОБА_5 не знаходився в трудових стосунках з ТОВ. На день ДТП автомобіль «Мерседес» не знаходився на маршруті. В подальше судове засідання представник відповідача не з»явився, належним чином був повідомлений про судове засідання, письмових заяв про відкладення судового засідання не надав. В ході розгляду справи надав обгрунтовані заперечення на позов, тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність представника авдповідача.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, суду пояснив, що він, під час ДТП, працював на маршруті №121, який належить ТОВ «Дніпроінтертранс». Керував транспортним засобом «Мерседес» на підставі путьового листа, який був виданий ТОВ «Дніпроінтертранс», договору оренди, посвідчення водія, ліцензійної картки. Пояснив, що він перед кожним рейсом проходив у ТОВ медичний огляд у лікаря та технічний огляд транспортного засобу, заробітну плату отримував в ТОВ, на час простою транспортний засіб знаходився на території ТОВ. Пояснив, що в трудових стосунках з підприємцем ОСОБА_6 не знаходився, ніколи її не бачив. На даний час в ТОВ вже не працює.

Третя особа в судове засідання не з»явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, письмових заяв до суду не направила.

Суд, дослідивши матеріали дослідчої перевірки № 783/2005 за фактом ДТП за участю водіїв ОСОБА_1, ОСОБА_5, адміністративний матеріал № 3-12894 на водія ОСОБА_8 за ст. 124 КУпАП, матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» підлягають частковому задоволенню, а в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2005 року о 08.30 год. на вул. Набережній Заводській, з боку вул.Павлова, в напрямку Кайдакського мосту рухався автомобіль «Мерседес» д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, який в ході руху допустив зіткнення з рухаючим по-переду, в попутному з ним напрямку, автомобілем «Опель Омега» д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1 (а.с.18). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), водій ОСОБА_1 отримав тілесні пошкодження та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 від проходження судово-медичної експертизи відмовився та встановити ступінь тяжкості, отриманих ним тілесних ушкоджень неможливо, в порушенні кримінальної справи по факту ДТП за ст.286 КК України відносно ОСОБА_5 було відмовлено.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2005 року адміністративна справа за ст.124 КупАП відносно ОСОБА_5 була припинена через сплив строку, передбаченого ст.38 КупАП.

Разом з тим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатнісь і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що саме ОСОБА_5 є виним в ДТП, що мало місце 26.07.2005 року з наступних підстав.

Так, згідно довідки № 70/27-682 автотехнічного дослідження від 28.09.2005 року, встановлено, що в діях водія автомобіля «Опель Омега» д/н НОМЕР_4 ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходиться в причиному зв»язку з настанням події даного ДТП. Тоді як, дії водія мікроавтобуса «Мерседес» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв»язку з настанням події даного ДТП.

Клопотання про призначення по справі автотехнічної експертизи сторони по справі не заявляли, не зважаючи на те, що суд роз»яснював таке право.

У звязку з чим, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26.07.2005 року, доведена.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_9 № 322/05 від 04 серпня 2005 року, сума матеріальної шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу «Опель Омега» д/н 93-554 АВ складає 6177,99 грн. (а.с.9-11).

Суд вважає вищезазначений висновок належним та допустимим доказом, при вирішенні питання щодо розміру матеріальної шкоди. Клопотання про призначення по справі авто товарознавчої експертизи від сторін не надходило.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Опель Омега» д/н 93-554 АВ є ОСОБА_7 (а.с.6).

Разом з тим, ОСОБА_7 31.01.2004 року видав довіреність на ОСОБА_1 на право користування та розпорядження належним йому транспортним засобом (а.с.7). Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_7 фактично продав йому вказаний транспортний засіб.

Крім того, власник пошкодженого транспортного засобу відмовився від вимог про відшкодування матеріальної шкоди на його користь.

У в звязку з чим, позивач ОСОБА_1 має законне право вимоги та є належним позивачем, а заперчення представника ТОВ з приводу того, що ОСОБА_1 не може виступати позивачем по справі та вимагати відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, є помилковими та такими, що не грунтуються на законі.

Судом встановлено, що автомобіль «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с.88.89).

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3 працював на маршруті № 121, що особисто пояснив представник ТОВ в судовому засіданні та підтверджується нижченаведеним.

Встановлено, що переможцем конкурсу на право здійснення перевезень пасажирським автомобільним транспортом є ТОВ «Дніпроінтертранс», згідно протоколу засідання конкурсного комітету з перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування від 17.03.05 № 6 та ТОВ «Дніпроінтертранс» приступив до виконання перевезень з 01.05.2005 року (а.с.91).

Згідно інформації КУПТ міської ради «Дніпроміськтранс», відповідно до даних диспетчерського обліку транспортний засіб «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3, працював на маршруті № 121 «ж/м Парус Центр», однак 26.07.2005 року не працював (а.с.134).

Встановлено, що 18.03.2004 року ОСОБА_6, як власник, уклала договір оренди з ТОВ «Дніпроінтертранс» транспортного засобу «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3 строком на три роки. Даний договір оренди посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_11 за реєстровим № 741 (а.с.223).

В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд приходить до висновку, що саме володільцем транспортного засобу «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3, яким під час ДТП керував ОСОБА_5, є відповідач ТОВ «Дніпроінтертранс».

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_5 знаходився в трудових стосунках з ТОВ, на посаді водія, що пояснив в судовому засіданні ОСОБА_12 та дані факти не спростовані представником ТОВ.

Так, в судовому засіданні встановлено, що автомобілем «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3, здійснювались перевезення пасажирів по 121 маршруту та під час ДТП, що мало місце 26.07.2005 року, водієм зазначеного автомобілю був саме ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами дослідчої перевірки.

Крім того факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з ТОВ підтверджується тим фактом, що ТОВ видавало йому путьові листи, що не заперечувалось в судовому засіданні представником ТОВ, мало ліцензійну картку до ліцензії на транспортний засіб, а також тим, що ОСОБА_5 проходив предрейсовий медичний та технічний огляд у ТОВ, отримував заробітну плату.

Проте, письмові докази, а саме, журнали реєстрації путьових листів, проходження медичного огляду, технічного стану автомобіля, договір оренди, представник ТОВ на вимогу суду не надав, посилаючись на те, що всі документи були вилучені при виїмці в ході проведення досудового слідства по кримінальній справі.

До пояснень представника відповідача ТОВ стосовно того, що всі водії знаходились в трудових стосунках з приватними підприємцями та заробітну плату також сплачували водіям приватні підприємці суд ставиться критично, оскільки ці твердження не підтверджені жодним доказом.

Згідно ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт»,автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

У в зв»язку з чим, суд вважає, що під час ДТП ОСОБА_5 керував транспортним засобом «ОСОБА_10 308 DПЕ», д/н НОМЕР_3, працюючи на маршруті № 121, та керував ним на підставі документів, що передбачені ЗУ «Про автомобільний транспорт», алеж ж при порушенні вказаного закону інспектор ДАІ склав би протокол і за ст.126 КУпАП.

Так, згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Тому, суд прийшов до висновку, що ТОВ «Дніпроінтертранс»є належним відповідачем, що безперечно доведено в судовому засіданні письмовими доказами, які суд зазначив вище.

У в звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 є незаконними та такими, що не підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", суд, при встановлені розміру матеріальної шкоди, бере до уваги висновок судового експерта ОСОБА_9 № 322/05 від 04 серпня 2005 року, в якому сума матеріальної шкоди, заподіяної володільцю транспортного засобу «Опель Омега» д/н 93-554 АВ складає 6177,99 грн. та вважає, що матеріальні збитки заподіяні позивачу в результаті пошкодження автомобіля у розмірі 6177,99 грн., підлягають стягненню з ТОВ «Дніпроінтертранс». Також з ТОВ «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті автотоварознавчого дослідження у розмірі 300 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Проаналізував доводи ОСОБА_1, суд вважає повністю доказаними наявність у нього на протязі тривалого часу моральних страждань, оскільки внаслідок ДТП йому спричинена моральна шкода, яка складається з душевних страждань, які він претерпів, у звязку з пошкодженням майна, зміною звичайного ритму життя. Однак, до суми 2000 гривень, суд відноситься критично і вважає, що моральна шкода у розмірі 1500 гривень є реальною з врахуванням вимог розумності і справедливості.

В силу ст. 88 ЦПК України, з ТОВ «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати в розмірі 73,27 грн., а також необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі викладеного і керуючись ЗУ «Про автомобільний транспорт»,Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92, із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.94, №11 від 30.09.94, №15 від 25.05.98, №9 від 24.10.2003 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс», третя особа ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 6477,99 грн. (шість тисяч чотириста сімдесят сім грн. 99 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1500 грн. (одна тисяча п»ятсот грн.).

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 73,27 грн. (сімдесят три грн. 27 коп.).

В іншій частині відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтертранс» витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Скрипник