Справа № 22-ц-2626/11 25.10.2011 25.10.2011 27.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2626/11 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

при секретарі Калашниковій А.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 лютого 2010 року

за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття із реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2009р. ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з наявністю заборгованості по кредитному договору, виселення з квартири АДРЕСА_1 та зняття із реєстраційного обліку.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Відповідачка, в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині звернення стягнення на майно, суд виходив з того, що відповідачка хоча і має заборгованість за кредитним договором, але наявність порушення з боку позивача приписів ч.1 ст.35 Закону «Про іпотеку» унеможливлюють задоволення позову.

Проте з такими висновками погодитись не можна, оскільки до них суд дійшов з порушенням закону.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір за яким остання отримала до 27 листопада 2026р. 35550 доларів США під 12% річних.

На забезпечення виконання вказаного кредитного договору, сторони 11 грудня 2006 року уклали договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.

Станом на 16 березня 2006р. заборгованість відповідачки за кредитним договором склала 30 316,68 доларів США (29 041,22 доларів США - прострочена і залишок строкової заборгованості по кредиту, 1 174,02 доларів США - проценти за користування кредитом, 60 доларів США - комісія, 41,44 доларів США - пеня).

Письмову вимогу від ПАТ КБ «Приватбанк» про усунення порушень умов кредитного договору ОСОБА_4 отримала 5 лютого 2009 року.

За таких обставин та з урахуванням положень статті 1054 ЦК України, статей 12, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки з встановленням його початкової ціни в 151 500 грн. 00 коп. у відповідності до п.п. 11.1, 11.2 іпотечного договору. При цьому реалізацію предмету іпотеки слід визначити шляхом його продажу та укладання договору купівлі-продажу іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

В той же час можна по суті погодитись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, оскільки відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч.1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У ч.ч. 2 і 3 цієї ж ст. 40 Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення при зверненні стягнення передбачений ч. 3 ст. 109 ЖК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в цієї частині, як не вбачає і підстав для зобовязання особи, яка не брала участі при розгляді справи, вчинити дії щодо скасування реєстрації відповідача у спірній квартирі у відповідності до статей 7, 11 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

З урахуванням викладеного рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК необхідно скасувати в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з ухваленням нового рішення про їх задоволення.

На підставі ст.88 ЦПК з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 3670 грн. судових витрат, понесених під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 лютого 2010 року в частині звернення стягнення на майно скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно задовольнити.

Звернути стягнення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в межах 30 316 доларів 68 центів США кредитної заборгованості ОСОБА_4, яка складається з: 29 041,22 доларів США простроченої і залишку строкової заборгованості по кредиту, 1 174,02 доларів США процентів за користування кредитом, 60 доларів США комісії та 41,44 доларів США пені, на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 57,2 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_4, та передана нею в іпотеку на підставі договору від 11 грудня 2006 року, укладеного між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу ОСОБА_6, шляхом продажу предмета іпотеки, початковою ціною в 151 500 грн. 00 коп. та укладання договору купівлі-продажу іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3670 грн. 00 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді