АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-471/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Горбунова Я.М.
Категорія: договірні Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до споживчого кооперативу „Перспектива, третя особа: акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк про розірвання договору та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до споживчого кооперативу „Перспектива (далі СК „Перспектива), третьої особи: акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк (далі АКБСР „Укрсоцбанк або Банк), в якому просив: 1.розірвати договір пайової участі асоційованого члена кооперативу №236/АПГ від 28.07.2008року; 2.зобовязати відповідача повернути пайовий внесок у розмірі 289357грн.43коп., з урахуванням індексу інфляції, визначивши її розмір на день винесення рішення; 3.зобовязати відповідача відшкодувати матеріальну шкоду, завдану йому невиконанням зобовязань, яка складається з виплачених ним коштів за кредитним договором і залишку кредитної заборгованості, згідно кредитного договору №861/27/39-18/8-165 від 07.08.2008р. укладеного між ним і АКБ „Укрсоцбанком, без урахування суми пайового внеску, в розмірі 274743грн.61коп., з урахуванням індексу інфляції, визначивши її розмір на день винесення рішення; 4.зобовязати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 5000грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, 28 липня 2008 року між ним і відповідачем укладено договір пайової участі асоційованого члена кооперативу №236/АПГ на суму 50322дол.США, згідно до умов якого позивач зобовязався здійснити інвестування будівництва однокімнатної квартири №51, загальною площею 48,15кв.м, розташованої на 8-му поверсі 16-поверхового житлового будинку, який забудовувався по пр-кту ОСОБА_2 (в районі житлових будинків №№163-167) у м. Харкові, а відповідач в свою чергу зобовязався проінвестувати будівництво цього будинку в цілому. Згідно п.4.2.5 цього договору строк надання квартири визначено на ІV квартал. Свої зобовязання щодо інвестування зазначеної квартири позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 289357грн.43коп. згідно кредитного договору з Банком. Проте, відповідач порушив строки забудови обєкта, не надав тих послуг та не виконав ті роботи, які зобовязаний був виконати. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за договором №236/АПГ, як вважає позивач, йому завдано матеріальну шкоду, що повязана з його витратами по користуванню кредитними ресурсами за кредитним договором, заборгованість по якому складає 564101грн.04коп. Також, йому завдано моральну шкоду, яка полягає в суттєвих фізичних та душевних стражданнях, повязаних з невиконанням відповідачем договору, який позбавляє його вирішити житлові проблеми.

Відповідач СК „Перспектива позов не визнав подав на нього письмові заперечення, в яких виклав свої доводи та правове обґрунтування.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача СК „Перспектива та представник третьої особи АКБСР „Укрсоцбанк просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2010 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. На його думку, судом неправильно витлумачено положення ч.4 ст.3 Закону України „Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва, а також не взято до уваги наявність причинно-наслідкових звязків між договором пайової участі асоційованого члена кооперативу №235/АПГ від 28.07.2008року, укладеного між сторонами, та кредитним договором №861/27/39-18/8-169 від 07.08.2008року, укладеним між позивачем і третьою особою АКБ „УкрсоцБанком на виконання договору пайової участі. Також судом не взято до уваги, що внаслідок не виконання відповідачем своїх зобовязань за договором пайової участі, зокрема, строків введення будинку в експлуатацію, йому спричинено матеріальну і моральну шкоду, доказами чого може служити довідка Банку про заборгованість у нього за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, районний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору пайової участі асоційованого члена кооперативу та відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та СК „Перспектива було укладено договір пайової участі від 28.06.2008року. Предметом даного договору відповідно з п.1.1. та п.1.2. було вступ позивача у асоційовані члени споживчого кооперативу СК „Перспектива і прийняття останнім обовязку прийняти участь у реалізації статутних цілей та завдань і профінансувати фактичну долю витрат будівництва будинку, і як наслідок отримати однокімнатну квартиру №51, загальною площею 48,15кв.м, розташованої на 8-му поверсі 16-поверхового житлового будинку, який будувався по пр-кту ОСОБА_2 (в районі житлових будинків №№163-167) у м. Харкові.

Для інвестування будівництва вищевказаного жилого приміщення ОСОБА_1 07.08.2008р. уклав з АКБСР „Укрсоцбанк кредитний договір №861/27/39-18/8-165 на суму 50322долларі США, що на той час за курсом Національного Банку України становило 289357грн.43коп. Вказані грошові кошти в розмірі 100% (відсотків) паю були перераховані на розрахунковий рахунок СК „Перспектива, а в свою чергу останнім здійснювалося будівництво зазначеного будинку та квартири.

Згідно п.4.2.5. договору пайової участі квартира передається пайщику на підставі акту приймання-передачі, після підписання акту державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію у строк 4-й квартал 2009року, тобто право вимоги виникає у позивача лише з 01.01.2010року. Отже, на день подачі позову до суду - 07.10.2009р., ще не пройшли встановлені в договорі строки, а тому звернення до суду було передчасним.

В грудні 2008 року Верховною Радою України з метою подолання негативних наслідків у будівельної галузі та житлового будівництва в ОСОБА_1 був прийнятий Закон України №800-VІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі Закону). Згідно п.4 цього Закону забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного обєкта (частини обєкта) житлового будівництва за умови, що такими договорами здійснено оплату 100% (відсотків) вартості обєкта (частини обєкта) житлового будівництва. Нарахування та виплата забудовником штрафних санкцій, передбачених договорами, та стягнення коштів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, на строк дії цієї статті не здійснюється. Ця заборона не застосовується, якщо визначений термін прийняття в експлуатацію обєкта будівництва переноситься більше ніж на 18 місяців. Також, 09.09.2010року Верховна Рада України прийняла зміни і продовжила дію абзацу другого частини четвертої статті 3 цього Закону на 12 місяців. Отже, право на одностороннє розірвання договору та стягнення штрафних санкцій виникає у позивача не раніше ніж 01 січня 2013 року.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 до теперішнього часу з Банком за отримані ним кредитні кошти не розрахувався. Таким чином, у позивача відсутнє право вимоги на стягнення з відповідача на свою користь пайового внеску в повній сумі.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотримання вимог матеріального і процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування або зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -