Справа №2-4140/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2011 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування та володіння земельною ділянкою,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача у підписанні акту погодження меж земельної ділянки, встановити порядок користування та володіння земельною ділянкою, що знаходиться в м. Житомирі по пров. 1-му Винокурному, 48, виділивши позивачу в користування земельну ділянку розміром 304 кв.м. в межах, зазначених в плані розподілу, виготовленому ПП «Земля плюс» та визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із відповідачем та дозволити її подальше здійснення, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовилась підписувати акт погодження меж земельної ділянки чим порушено право позивача на приватизацію власної земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та пояснила, що позивач не звертався до неї з приводу встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку №48 по пров. 1-му Винокурному у м. Житомирі, при цьому позивачу на праві власності належить 46/100 ід. частин вказаного будинку. Рішенням 37 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 02.03.2010р. №1205 позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документу, що посвідчує право на земельну ділянку.

Між співвласниками вказаного житлового будинку угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою укладено не було.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За змістом ст. 88 ЗК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» співвласники жилого будинку мають право звертатись до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано в судовому засіданні доказів неправомірності нібито відмови відповідача у підписанні акту погодження меж земельної ділянки та звернення до неї позивача з цього приводу, що також не визнала відповідач в судовому засіданні. Частиною 2 ст.152 ЗК України, на яку позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, не визначено обовязку підписання акту погодження меж земельної ділянки. З огляду на викладене позовна вимога про визнання неправомірною відмови відповідача у підписанні акту погодження меж земельної ділянки, не підлягає до задоволення.

Згідно розяснень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Позивачем не надано в судовому засіданні жодних доказів щодо розміру частки відповідача у праві власності на житловий будинок, наявності рішення органу місцевого самоврядування про закріплення земельної ділянки відповідної площі за житловим будинком. План земельної ділянки, на якому міститься підпис невідомої особи та печатка ПП «Земля плюс», не є належним доказом по справі та не визначає можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Клопотань про призначення по справі судової експертизи для визначення можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, не було заявлено сторонами в судовому засіданні. Позивачем не заявлено позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, як передбачено ст. 88 ЗК України. Зазначене дає підстави суду прийти до висновку про безпідставність позовної вимоги про встановлення порядку користування та володіння земельною ділянкою в межах, зазначених в плані розподілу, виготовленому ПП «Земля плюс» та відмови у її задоволенні.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем отримано рішення міської ради, яким йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документу, що посвідчує право на земельну ділянку, яке є чинним. Доказів відмови позивачу у приватизації земельної ділянки, не надано останнім в судовому засіданні. Можливість приватизації земельної ділянки позивачем у встановленому законом порядку не втрачена, а тому позовна вимога про визнання за ним права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із відповідачем та надання дозволу на її подальше здійснення, є безпідставною та такою, що суперечить нормам матеріального права, а тому не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування та володіння земельною ділянкою, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: