22.04.2011 Єдиний унікальний номер 2-1384/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.

при секретарі Карпенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міськради про встановлення факту належності домоволодіння, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2009 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності домоволодіння, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, в якому зазначила, що домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську було побудовано в 1910 році та належало ОСОБА_2 в цілому. За життя він не оформив право власності на домоволодіння, однак факт належності йому вищезазначеного домоволодіння підтверджується актом, складеним 26 серпня 1988 року ДМБТІ та технічним паспортом на домоволодіння. Згідно зазначеного Акту домоволодіння розташовано у садибі площею 2142 кв.м. і складається з житлового будинку літ. А-1 та сараю літ. Б.

В 1947 році ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої за законом, який прийняв спадщину, була його донька ОСОБА_3, яка прийняла спадщину фактично, оскільки проживала у зазначеному житловому будинку як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувалася спадковим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2, померлого в 1947 році і фактично стала власником вищезазначеного домоволодіння.

02 липня 1993 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, був її син ОСОБА_4, який в шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняв спадщину фактично, оскільки проживав у зазначеному домоволодінні як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувався спадковим майном.

13 червня 2000 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої за законом, який прийняв спадщину, була його донька ОСОБА_1, яка в шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину фактично, оскільки проживала у зазначеному домоволодінні як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувалася спадковим майном.

Просила суд встановити факт належності домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську Свистуну ОСОБА_5, померлому в 1947 році; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті її батька ОСОБА_2, померлого в 1947 році; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 02 липня 1993 року; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 13 червня 2000 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 13 червня 2000 року та у порядку спадкової трансмісії після смерті діда ОСОБА_2, померлого в 1947 році.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську було побудовано в 1910 році та фактично належало ОСОБА_2 в цілому. За життя він не оформив право власності на домоволодіння, однак факт належності йому вищезазначеного домоволодіння підтверджується актом, складеним 26 серпня 1988 року ДМБТІ та технічним паспортом на домоволодіння. Згідно зазначеного Акту домоволодіння розташовано в садибі площею 2142 кв.м. і складається з житлового будинку літ. А-1 та сараю літ. Б.

07 жовтня 1947 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої за законом, який прийняв спадщину, була його донька ОСОБА_3, яка прийняла спадщину фактично, оскільки проживала у зазначеному житловому будинку як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувалася спадковим майном. Згідно відповіді Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори № 1001/01-06 від 19 квітня 2011 року після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття (відмову від) спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином, ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 07 жовтня 1947 року та фактично стала власником вищезазначеного домоволодіння.

02 липня 1993 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, був її син ОСОБА_4, який в шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняв спадщину фактично, оскільки проживав у зазначеному домоволодінні як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувався спадковим майном.

13 червня 2000 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої за законом, який прийняв спадщину, була його донька ОСОБА_1, яка в шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину фактично, оскільки проживала у зазначеному домоволодінні як на момент смерті спадкодавця, так і після, користувалася спадковим майном.

Згідно відповіді Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори № 345 від 12 лютого 2010 року після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з заявою про прийняття (відмову від) спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно відповіді КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 2051 від 02 березня 2010 року станом на 01 березня 2010 року реєстрація права власності на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську не проводилась.

Відповідно до висновку від 02 березня 2010 року про відповідність будівництва індивідуального житлового будинку під літ. А-1, прибудови Б, туалету В у домоволодінні по вул. Гастелло, 17 у м. Дніпропетровську нормативним вимогам, який виконано НКП ТОВ «Стеконік», ліцензія серії АБ № 293528 від 20 грудня 2005 року встановлено, що обстежувані будівлі знаходяться в задовільному стані, відповідають категорії К-ІІ при фізичному зносі, що не перевищує 30% та можуть експлуатуватися згідно функціонального призначення; перевіркою напруженого стану несучих конструкцій будинку А-1 з прибудовою Б по вул. Гастелло, 17 у м. Дніпропетровську встановлено, що всі несучі конструкції виконані з коефіцієнтом надійності k > 1, забезпечують надійну експлуатацію будівель, відповідають вимогам основних нормативних документів з будівництва; дана споруда відповідає нормативним актам про пожежну безпеку, санітарному законодавству, які діяли на момент будівництва; будівля індивідуального житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. Б, туалету літ. В у домоволодінні по вул. Гастелло, 17 у м. Дніпропетровську можуть бути введені в експлуатацію відповідно до їх функціонального призначення.

Згідно ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, той з подружжя, який його пережив та батьки померлого.

Згідно ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 551 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 551 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську Свистуну ОСОБА_5, померлому в 1947 році.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті її батька ОСОБА_2, померлого в 1947 році.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_3, померлої 02 липня 1993 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 13 червня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 17 по вул. Гастелло у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 13 червня 2000 року та у порядку спадкової трансмісії після смерті діда ОСОБА_2, померлого в 1947 році.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська