Справа № 22-ц-5397/11 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/1390/5626/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Федоришина А.В.

з участю секретаря Кубішин І.В.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2011 року по справі за позовом ВАТ (тапер-ПАТ) КБ «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ВАТ КБ «Надра» про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Банк звернувся з позовом, з в рахуванням збільшених вимог, прийнятих судом, про стягнення з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договормо в сумі 969 754,94 грн., посилаючись на те, що ця заборгованість виникла по договору, укладеному ОСОБА_4 із банком, та у звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань, поручителем за якими є ОСОБА_5 згідно з укладеним між сторонами договором поруки. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів судові витрати.

ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом про визнання недійсним договору поруки, посилаючись на те, що не була стороною цього договору і його не підписувала. Вважає, що може нести відповідальність по кредитних зобовязаннях ОСОБА_4 в межах заставного майна згідно укладеного нею з банком договору іпотеки. Просить задовольнити її вимоги.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2011 року позов ВАТ КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 122 365,1 доларів США, що в еквіваленті становить 969 754,94 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: 25/100 ідеальних частин житлового будинку № 92 на вулиці І.Франка у місті Дрогобичі Львівської області. Стягнуто з відповідачів за первісним позовом 1820 грн. судових витрат в користь позивача. В решті позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним договір поруки від 04 лютого 2005 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5

Рішення оскаржив ОСОБА_4, до його апеляційної скарги приєдналася ОСОБА_5

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог банку, в решті рішення залишити без змін. Посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що дійсно має заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що викликано його захворюванням. За зверненням банку нотаріусом вчинено виконавчий напис та звернуто виконання на заставне майно. Таким чином, договір припинив свою дію.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскільки суд першої інстанції в частині задоволення вимог за первісним позовом та стягнення судових витрат зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості вказаних вимог; висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду в цій частині погодитися не можна. В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення у зазначеній вище частині цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 4 лютого 2005 року між позивачем за первісним позовом та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 46/05-Ф зі сплатою 18 відсотків за користування коштами з поверненням кредиту до 4 лютого 2008 року. Як на гарантію виконання умов договору позичальником позивач первинно посилався на договір поруки, укладений цього ж дня між банком та ОСОБА_5 (а.с.3-5,9-10). Висновком судово- почеркознавчої експертизи № 4318 від 22 квітня 2011 року стверджується, що підписи від імені ОСОБА_5 в графах «Поручитель» в договорі поруки виконані не нею, а іншою особою (а.с.92-93). Відповідно до договору іпотеки від 14 лютого 2005 року ОСОБА_5 передала банку в іпотеку 25/100 ідеальних частин житлового будинку № 92 на вулиці І.Франка у м.Дрогобичі (а.с.47-51). Позичальник не вносив своєчасно платежі по взятих на себе зобовязаннях, чого він не заперечує. 12 червня 2007 року нотаріусом вчинено виконавчий напис, де запропоновано звернути стягнення відповідно до іпотечного договору від 14 лютого 2005 року на заставне майно, що було предметом цього договору (а.с.121). 11 липня 2007 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису (а.с.120).

Право вибору способу захисту, передбаченого законом або

договором, належить позичальникові. Позивач за первісним позовом у 2007 році обрав спосіб захисту свого права щодо стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки через вчинення виконавчого напису. Такий виконавчий напис було вчинено нотаріусом і звернуто до виконання стягувачем. Докази про скасування цих заходів, направлених на забезпечення виконання боржника, не надано.

У такому випадку повторне задоволення судом вимог стягувача без зясування зазначених обставин є недопустимим. Висновки суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки повторно не відповідають вимогам закону.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду під час ухвалення рішення обєктивно вирішити всі питання щодо обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та визначити якими доказами вони підтверджувалися.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_4 в користь позивача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки таке стягнення вже проводиться за виконавчим написом, вчиненим нотаріусом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в цій частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення у зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 УЦПК України у разі відмови в позові судові витрати позивачеві не присуджуються. Тому рішення в частині стягнення судових витрат з відповідачів в користь позивача за первісним позовом підлягає скасуванню.

При встановленні фактів щодо вимог за зустрічним позовом судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів. З такими висновками суду слід погодитися, оскільки в цій частині ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Оскаржуване рішення в зазначеній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст. ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналася ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору в сумі 122 365 доларів США, що в еквіваленті становить 969 754,94 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки 25/100 ідеальних частин будинку № 92 на вулиці І.Франка у місті Дрогобичі Львівської області скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. В частині стягнення з відповідачів в користь ВАТ КБ «Надра» судових витрат рішення скасувати.

В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 липня 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: