Справа № 22Ц-2133/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1П,
Категорія: 57 Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Медяного В.М.,

при секретарі: Черепановій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Адіс» про заборону діяльності, демонтаж ємкостей автозаправної станції ПП «Адіс» та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2011 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що він разом з своєю сімєю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить йому на праві власності і знаходиться поруч з АЗС ПП «Адіс», яка використовує ємкості для зберігання паливно-мастильних матеріалів, що розташовані на відстані 15 метрів від належного йому будинку, чим порушено державні будівельні норми, якими передбачено відстань від АЗС до стін житлового будинку і до того ж вказані ємкості перебувають у незадовільному технічному стані, що створює загрозу життю, здоровю, майну позивача та його сімї і тому просив визнати незаконною діяльність АЗС ПП «Адіс», яка розташована по вул. Київська, 55 в м. Жмеринка Вінницької області, заборонити її діяльність та зобовязати ПП «Адіс» усунути вказані порушення чинного законодавства шляхом демонтажу ємкостей для зберігання паливно-мастильних матеріалів та перенесення їх на передбачену законодавством відстань 40 метрів, а також, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн..

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, при цьому надав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на свій стан здоров'я та відрядження директора підприємства, однак колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання та визнати неповажною причину неявки відповідача, оскільки останній був заздалегідь повідомлений про розгляд справи і взагалі не надав належних доказів, які б свідчили про неможливість явки в судове засідання, а також, відповідач мав можливість надати довіреність іншій особі для представництва його інтересів під час розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що експлуатація АЗС ПП «Адіс» проводиться з дотриманням вимог чинного законодавства.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 разом із своєю сімєю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить йому на праві власності і знаходиться поруч з АЗС ПП «Адіс», яка розташована по вул. Київській, 55 в м. Жмеринка Вінницької області.

З матеріалів справи видно, а також підтверджено рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.02.2008 року, яке набуло законної сили, що вказана АЗС використовує ємкості для зберігання паливно-мастильних матеріалів, відстань між якими та належним позивачу житловим будинком становить 15 метрів, що є порушенням ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», затверджених наказом Держбуду України від 18.07.2001 року за № 145 та становить загрозу виникнення пожежі і чим створюється небезпека життю, здоровю, майну ОСОБА_2 та його сімї.

Відповідно до вимог ст. 1163 ЦК України фізична особа, життю, здоровю, майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Згідно ст. 1164 ЦК України у разі не усунення загрози життю, здоровю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати:

1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози;

2) відшкодування завданої шкоди;

3) заборони діяльності, яка створює загрозу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не усунув загрози життю, здоровю, майну позивача та його сімї, а тому колегія суддів вважає, що заявлені вимоги щодо заборони діяльності АЗС та вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози шляхом демонтажу та перенесення ємкостей для зберігання паливно-мастильних матеріалів відповідно до Державних будівельних норм є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання незаконною діяльності АЗС ПП «Адіс», то дана вимога не ґрунтується на вимогах закону, а також позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, тоді як згідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень і відповідно в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заборонити діяльність АЗС ПП «Адіс», що розташована по вул. Київська, 55 в м. Жмеринка Вінницької області і яка створює загрозу життю, здоровю, майну ОСОБА_2 та його сімї.

Вжити невідкладних заходів щодо усунення загрози життю, здоровю, майну ОСОБА_2 та його сімї шляхом демонтажу та перенесення ємкостей для зберігання паливно-мастильних матеріалів відповідно до Державних будівельних норм.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом вірно :