Справа №22ц-2378, 2011р. Головуючий в 1-й інстанції Ратушна В.О.
Категорія: Доповідач Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року травня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Закарян К.Г. Суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

при секретарі Красношапка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк»на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третьої особи: ВАТ АБ «Укргазбанк»про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 20 липня 2005 року вона за особисті кошти купила у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в м.Херсоні по вул.Брюллова, 8. Розписками, посвідченими квартальним комітетом, підтверджується факт передачі нею грошей продавцеві. В той же день було укладено договір купівлі-продажу вище зазначеного будинку, посвідченого нотаріально, у якому покупцем було зазначено її зятя ОСОБА_2. Причиною оформлення спірного будинку на відповідача було бажання уникнути у майбутньому проблем з оформленням спадщини після її смерті та уникнути спору між її дітьми.

На підставі ст.ст.234, 217 ЦК України, позивачка вважає дану угоду фіктивною у частині покупця, оскільки будинок придбано за її кошти і він є її єдиним місцем проживання. Просила суд визнати договір купівлі-продажу частини житлового будинку №8 по вул.Брюллова у м.Херсоні від 20.07.2005 року недійсним у частині покупця з моменту вчинення угоди та визнати за нею право власності на зазначену частину житлового будинку.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обємі.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк»просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок фактично був придбаний позивачкою за власні кошти і для особистого проживання, а укладена угода в частині покупця є фіктивною.

Однак, з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки до них він дійшов у порушення норм матеріального та процесуального права, і вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до положень ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та постановлення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 20 липня 2005 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого у м.Херсоні пров.Брюллова, 8, про що сторони уклали письмову угоду, яку посвідчили нотаріально та зареєстрували у БТІ (а.с.9).

Відповідно до частини 1 ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

В розясненнях, що містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Сторонами у договорі купівлі-продажу спірної частини будинку являються: продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_2

Позивачка не зазначила обставин та не надала суду, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України доказів на підтвердження наявності умислу у продавця будинку ОСОБА_3 на вчинення фіктивного правочину. Суд, у порушення норм процесуального права, навіть не залучив до участі у справі у якості співвідповідача у справі ОСОБА_3

Крім того, суд першої інстанції не обґрунтовано не взяв до уваги те, що за спірним правочином майно (частина житлового будинку з господарськими спорудами) було передано продавцем покупцеві, який зареєструвався та проживав у будинку, що не дає підстав вважати даний правочин фіктивним.

Твердження позивачки про купівлю будинку за належні їй кошти та для власного проживання не ствердженні належними і допустимими доказами та правого значення для спірного питання не мають.

Так, позивачка посилається на розписки, відповідно до яких ОСОБА_3 отримала від неї 36 тисяч доларів США за проданий будинок (а.с.18-19). Однак, згідно договору купівлі-продажу будинку, п.2, продаж вчинено за 19300 грн., які покупець одержав до підписання договору (а.с.9).

Окрім того, недійсність даних розписок підтвердила допитана в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3, яка не підтвердила їх написання нею та дійсність, а посвідчення цих розписок головою квартального комітета, який є братом позивачки, законом не передбачена.

Згідно паспорту позивачки, вона зареєстрована у спірному будинку 19.02.2010 року (а.с.8 зворот), що узгоджується з записом про її реєстрацію за вказаною адресою, з домової книги (а.с.17).

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Ч.3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Суд не звернув уваги на сплив позовної давності для звернення позивачки до суду за захистом свого порушеного права, про поновлення якого вона не заявляла клопотання, при тому, що Банк просив у запереченнях на позовну заяву про застосування такого (а.с.35).

З огляду на вище зазначене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ВАТ АБ «Укргазбанк»задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 березня 2011 року скасувати, постановити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ВАТ АБ «Укргазбанк»про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: К.Г.Закарян

Судді: Л.П.Воронцової , П.Я.Ігнатенко

Копія вірна: ОСОБА_4

от