РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-3058/11

Пров. №2/3329/11

02.11.2011 року Суворовський районний суд м. Херсона і в складі:

головуючого-судді Гонтар Д.О.

при секретарі Решетнікової В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав , посилаючись на те, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, долею дітей не цікавиться, ухиляється від її виховання та належного утримання.

У судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що він виконує свої батьківські обов'язки, в межах своїх можливостей, сплачує аліменти, має бажання спілкуватися з дитиною, однак матір не дає такої можливості.

Представник третьої особи погодилася з позовними вимогами, надала суду позитивний висновок, щодо можливості позбавлення батьківських прав.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 164 СК України передбачено, що підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини та протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь- яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З матеріалів справи вбачається, що батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, відповідно до копії свідоцтва про народження. Матір'ю дитини є позивач, яка після розлучення з відповідачем змінила прізвище на ОСОБА_1.

Дитина проживає сумісно з матір'ю в квартирі АДРЕСА_1, має належні умови проживання, що підтверджується відповідним актом від 14 жовтня 2011року.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач,що він не має в місті окремого житла, однак має бажання спілкуватися з дитиною, пояснив, що він дійсно не спілкувався та не бачився з дитиною деякий час, через складні стосунки з своєю колишньою дружиною, яка перешкоджала спілкуванню з дитиною, вимагаючи від нього гроші. Також пояснив, що він не звертався до компетентних органів для вирішення питання, щодо можливості спілкування з дитиною, однак сам вчиняв дії направлені на спілкування з дитиною, за допомогою телефону. На даний час він має бажання спілкуватися з дитиною, просить не позбавляти його батьківських прав.

Допитані в судовому засіданні світки, підтвердили, що батько дитини, дійсно не приходить до дитини за її місцем мешкання на протязі 10 років.

Між тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позивачем не приведені підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини, та не надано на їх підтвердження жодного доказу, а саме відсутні дані про ухилення батька від виконання ним своїх обов'язків, а саме умисних дій, в той час як позивачка сама в судовому засіданні пояснила, що вона не бажає спілкування відповідача з дитиною.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідач сплачував аліменти на дитину, в межах своїх можливостей.

Вказані факти, встановлені в судовому засіданні не узгоджуються з наданими суду висновками органу опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради, а відтак можуть бути прийняті до уваги судом.

Тому враховуючи ті фактори, які в сукупності призвели до такої події, наступну поведінку батька та відношення до ситуації, яка склалася, бажання спілкування з дитиною, бажання виправити допущені помилки, суд вважає, що ці дії відповідача не є свідомим нехтуванням своїми обов'язками по вихованню сина.

Таким чином, у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та як наслідок стягнення аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.10, 11, 209, 212, 214 -215,218 ЦПК України та на підставі ст.164 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав відмовити за необгрунтованістью.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяД. О. Гонтар