Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 2-59/11
Провадження № 2/65/11
У Х В А Л А

27 лютого 2011 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Шимон Л.С. розглянувши матеріали заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2011 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення стягнення, ухвалою від 24.02.2001 року провадження по справі відкрито, справу призначено до попереднього розгляду.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, заборони відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Житомирській області у видачі відповідачу паспорту/проїзного документу, вжиття адміністрацією Державної прикордонної служби України заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/виїзних документів до виконання ним своїх зобов'язань.

Свою вимогу заявник мотивує тим, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.І ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, передбачені законодавством. Відповідно до п.1 ч.2 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. При цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання майбутнього рішення по справі. При цьому, забезпечення позову спрямовано, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно з частиною 2 цієї правової норми судом у разі необхідності можуть бути застосовані й інши види забезпечення позову з метою створення умов для реального виконання в майбутньому ухваленого по справі судового рішення.

Вимогами п.п. 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись , зокрема, в тому, чи відповідає вид забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Положенням ст.6 вищевказаного закону встановлено.

що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

За змістом п.4 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу» встановлено, що саме на органи прикордонної служби покладено завдання з'ясовувати підстави в'їзду або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в'їзд або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Зазначеними законами не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон до виконання боржником зобов'язань. Отже, вимоги заяви позивача про тимчасове обмеження виїзду за межі України не грунтуються на законі і заява позивача про вжиття зазначеного заходу забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення стягнення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.С.Шимон