Справа №2-11/2011p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2011 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Собини О.І.,

при секретарі - Біріній Ю.М.

з участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_4, Зарічний ВМ СМВ УМВС України в Сумській області в особі СГІРФО , 3-ті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради , ПРБП «Рембуд» , ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання такими , що втратили право користування житловим приміщенням та за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , 3-тя особа :Приватне ремонтно-будівельне підприємство «Рембуд» про вселення в квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 1989 року . Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 1994 році їх сім»ї була надана 3-кімнатна квартира АДРЕСА_1/Б в м.Суми . В 2000 році його колишня дружина виїхала до Італії а напочатку 2005 року забрала до Італії на постійне місце проживання також і неповнолітнього сина. 03.02.2005 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано . Відповідачі спірною квартирою не користуються, коштів на її утримання не надають, втратили інтерес до даної квартири. В 2008 році він вдруге одружився і від шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_10. Також з 2008 року в квартирі проживає і зареєстрований його непрацездатний батько. Наполягає, що його колишня дружина ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином добровільно залишили спірну квартиру і виїхали на постійне місце проживання до Італії. Просить постановити рішення, яким визнати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 71 по вул.Черепіна. 68/Б в м.Суми та зобов»язати Зарічний ВМ СМВ УМВС України в Сумській області в особі СГІРФО зняти відповідачів з реєстрації в даній квартирі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 Я В. заперечила проти задоволення позовних вимог і звернулась із позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно вимоги мотивувала тим, що дійсно перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 і від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. В 1994 році їм була надана 3-кімнатна квартира АДРЕСА_2/Б в м.Суми . В 2000 році , за домовленістю з відповідачем, вона знялась з реєстрації в квартирі і дана квартира була приватизована і передана у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та їх неповнолітньому сину ОСОБА_5 Вподальшому вона знову зареєструвалась в спірній квартирі в якості члена сім»ї . З 2002 року вона почала виїжджати а заробітки до Італії , але кожні пів-року поверталась до м.Суми . В 2005 році шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано і , оскільки відповідач не забезпечував належного догляду та виховання їх неповнолітньому синові, вона забрала на тимчасове проживання також і неповнолітнього сина, який навчається в учбових закладах. На час їх тимчасового виїзду , в спірній квартирі залишались меблі , особисті речі її та її сина. Оскільки спірна квартира була приватизована в тому числі і на неповнолітнього сина, тому вона вважала, що житлові права дитини захищені. Вподальшому, відповідач звернувся до суду із позовом і рішенням суду було визнане недійсним розпорядження про приватизацію житла та визнане недійсним свідоцтво про право власності на житло, тому просить постановити рішення , яким вселити її неповнолітнього сина ОСОБА_5 до спірної квартири, оскільки дане житло є постійним його місцем проживання.

В судових засіданнях позивачка ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги заявлені в інтересах неповнолітнього сина і , крім того, заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , оскільки вона ніколи не виїзджала на постійне місце проживання до Італії, працює в зазначеній країні за трудовими контрактами і має дозвіл на проживавання , який діє лише на період дії укладених трудових контрактів . Їх неповнолітній син також має дозвіл на проживання, у зв»язку із навчанням. Про те, що її знято з реєстрації за рішенням суду постановленим в заочному порядку ще в 2006 році їй стало відомо в 2008 році. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про вселення неповнолітнього сина ОСОБА_9 до спірної квартири, оскільки вважає, що таким чином будуть порушуватись права осіб, які на даний час мешкають в зазначеній квартирі.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилась, в попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення позовних вимог , оскільки вважала, що ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5 добровільно залишили спірну квартиру і виїхали на постійне місце проживання до Італії, просила відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Представники 3-х осіб Зарічного ВМ СМВ УМВС України в Сумській області в особі СГІРФО , Служби у справах дітей Сумської міської ради , ПРБП «Рембуд» в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи попереджені належним чином, в своїх заявах просять слухати справу в їх відсутність, тому суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність представників 3-х осіб оскільки в справі достатньо доказів про права та відносини сторні.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає , що позовні вимоги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 підлягають задоволенню а позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03.02.2005 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ордеру на житлове приміщення від 18.07.1994 року позивачу ОСОБА_3 на склад сім»ї чотирі чоловіка було надано 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_3»Б» в м.Суми ( а.с.8). Станом на 17.07.2006 року в спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с.10).

11.10.2006 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 і просив постановити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою № 71 в будинку № 68»Б» по вул.Черепіна в м.Суми, у зв»язку з відсутністю в ній понад 6 місяців без поважних причин.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 11.12.2006 року, постановленим в заочному порядку, позовні вимоги позивача були задоволені і визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірною квартирою та зобов»язано ПРБП «Рембуд» зняти відповідачку з реєстрації в зазначеній квартирі . На підставі рішення суду відповідачка 02.03.2007 року була знята з реєстрації в зазначеній квартирі (а.с.98). Відповідачка ОСОБА_4 звернулась із заявою про скасування заочного рішення, яка була судом задоволена і ухвалою суду від 31.07.2009 року заочне рішення суду від 11.12.2006 року було скасоване.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 25.02.2011 року було визнане недійсним розпорядження відділу комунального майна та приватизації Сумської міської ради № 4707 від 27.12.2000 року про передачу у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_4 та визнане недійсним свідоцтво про право власності на житло видане на підставі вищезазначеного розпорядження ( а.с. 183-184).

Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_4 працює в Італії за терміновими контрактами а саме : з 03.01.2002 року по 31.12.2005 року , 03.01.2006 року по 30.11.2006 року , 02.01.2007 року по 01.04.2010 року що підтверджується свідоцтвами про роботу та проживає на підставі дозволів на проживання ( т.1 а.с.56-61, 88-93, 219- 221) . На даний час позивачка працює в ДП Автомаркет і і термін дії контракту закінчується 30.01.2012 року і має дозвіл на проживання , який дійсний до 19.08.2012 року ( т.1 а.с.217, т.2 а.с. 21). Відповідачка ОСОБА_4 з 21.04.2002 року по 22.09.2006 року шість раз виїзджала до Італії і поверталась до України , що підтверджується відомостями про проведення прикордонного контролю ( т.1 а.с. 156).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_5 навчався в Сумській середній загальноосвітній шкоді Золота рибка, яку закінчив в 2007 році, він перебуває на обліку в лікарні і в амбулаторній картці на його імя зазначене місце його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, 03.12.2009 року він отримав паспорт громадянина України і його місцем реєстрації зазначено спірну квартиру ( а.с.209-214). На даний час ОСОБА_5 навчається в Італії в Державному науковому ліцеї Лоренца Мосса і має дозвіл на тимчасове проживання в країні (т.2 а.с. 19-20).

Відповідно до ч.2 ст. 107 Житлового кодексу у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття . Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого пприміщення не розривається, а член сімї, який вибув , втрачає право користування цим житловим приміщенням з дня вибуття.

Пленум Верховного Суду УРСР в постанові від 12.04.1985 року № 2 Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами житлового кодексу України ( п. 11) зазначив , що на ствердження вибуття наймача або члена сімї на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місяця проживання ( повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що його колишня дружина ОСОБА_4 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 виїхали на інше постійне місце проживання, оскільки ОСОБА_4 виїхала до Італії для роботи за терміновими контрактами і має дозвіл на тимчасове проживання в країні лише на період терміну дії контрактів , постійного житла в Італії не має і винаймає житло де мешкає разом з неповнолітнім сином. Неповнолітній син сторін навчається в навчальному закладі Італії і також постійного місця проживання в Італії не має. Будь-яких інших доказів на пітвердження позовних вимог щодо виїзду відповідачів на інше постійне місце проживання позивач суду не надав.

За таких підстав, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими , що втратили право користування спірною квартиирою у звязку з виїздом на інше постійне місце проживання.

Також суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про вселення його в спірну квартиру, оскільки позивач перешкоджає в проживанні його в квартирі, без згоди ОСОБА_4 вселив до спірної квартири свою другу дружину та батька, які користуються квартирою тим самим перешкоджаючи ОСОБА_5 у проживанні в квартирі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 107 Житлового кодексу України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України ( в редакції від 25.05.1998 року), ст.ст. 10, 60 , 208, 212, 213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задовільнити .

Вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1/Б в

м.Суми .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_4, Зарічний ВМ СМВ УМВС України в Сумській області в особі СГІРФО про визнання такими , що втратили право користування житловим приміщенням відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Собина О.І.