Справа № 2/2502/401/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2011 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Кузюри В.О.

при секретарі Ященко Л.В.

з участю:

адвокатів ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить поділити майно , яке належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності.

Свої вимоги обгрунтовує тим, ш;о з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах з 1991 року. З січня 1992 року позивачка була зареєстрована в його будинку, що в с. Олександрівка по вул. Молодіжна, 27.

З 1991 року позивачка з відповідачем вели домашнє господарство, обробляли земельну ділянку, проводили будівельні та ремонтні роботи будинку та надвірних будівель , благоустроювали територію двору та огорожу.

В 2011 році у позивачки з відповідачем склалися неприязні відносини , життя стало нестерпним. Добровільно поділити майно відповідач не бажає , а тому вимушена звернутися до суду та поділити майно, список якого нею додається , шляхом виділення їй в натурі певного майна із спільно нажитого , а за частину майна присудити грошову компенсацію.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник просять відмовити в задоволенні позову обґрунтовуючи заперечення тим, що дійсно сторони проживали з 1992 року як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу .

В 2011 році спільне життя не склалося , а тому сторони припинили спільне проживання та ведення господарства.

В березні 2011 року відповідач звернувся до сільської ради , щоб добровільно поділили майно , проте позивачка відмовилася . Мало того вона створює перешкоди в користуванні майном відповідачу, самостійно розпоряджається ним , отримує прибуток від нього , який весь передає своєму сину, як і в період спільного проживання.

Крім того нею жодним чином не доведено , що вказане нею майно є спільним , не підтверджено жодним чином вартість майна, тобто її вимоги є необгрунтованими та не підтверджені доказами.

Заслухавши сторони , їх представників, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено , що позивачка та відповідач з 1991 року проживали як чоловік та дружина, тобто як одна сім»я .

За час спільного проживання придбали певне майно , провели певні поліпшення майна яке було в їх користуванні.

Відповідно до СТ..74 СК України якщо чоловік та жінка проживають однією сім»єю , але не перебувають в шлюбі між собою , майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними. На майно , що об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою, поширюються положення СК , які регулюють відносини між подружжям , що перебуває в шлюбі.

Відповідно до СТ.СТ.60, 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обгрунтованими і не може грунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони спільно газифікували будинок, суду надано позивачкою довідку про суму коштів, яка була здана ними в створений вуличний кооператив по газифікації на суму 6938 грн., які повністю визнав відповідач.

Крім того позивачка зазначила, що ними був придбаний будинок без документів, який використовується як господарська будівля за який сплачені кошти в сумі 700 грн., що підтвердив і відповідач та свідок ОСОБА_7

Крім того встановлено, що спільно сторонами проведено та обладнано свердловину для води . Відповідач визнав суму затрат на її обладнання 6500 грн.

Стосовно іншого майна суду не надано жодного доказу придбання його в період спільного проживання на спільні кошти ( так з пояснень відповідача та свідка ОСОБА_9 автомобіль придбаний на кошти , які дала відповідачу тітка, холодильник подарувала свідок відповідачу, не підтверджена вартість цього майна належним чином ( не надано жодного чеку- на його придбання, квитанції, рахунку), наявність цього майна в натурі ( акти , так виявлено що свині, корови , вуликів немає), не визначені родові ознаки майна. Крім того як зазначив відповідач, а також підтвердили свідки позивачка не менше п»яти раз розривала стосунки з відповідачем за час спільного проживання, в цей період сторони СПІЛЬНОГО господарства не вели , спільно не проживали , отже в ці періоди майно не .може бути визнане спільним. Проте точно визначити ці періоди і яке майно було придбано в цей період та на чиї кошти не можливо. Отже позивачу належить компенсація за .майно, згідно вимоги позивачки , вартість якого достовірно визначена або визнана сторонами.. В задоволенні інших вимог належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 213,215,218 ЦПК України , 74 СК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7069 грн. .компенсації 14 частини вартості спільного сумісного майна, а саме 14 частину виготовленої свердловини в сумі 6500 грн., 14 частину вартості спорудженого газопроводу в сумі 6938 грн. та 14 частину вартості придбаного без документів будинку в сумі 700 грн..

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачене мито в сумі 70 грн.69 коп.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження , яка подається протягом десяти днів з моменту проголошення через Бобровицький районний суд.

Суддя: