Справа № 2-308/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2011 року Тальнівський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Міщенко К.М.

при секретарі Табачківській М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП ДАК Хліб УкраїниТальнівський комбінат хлібопродуктів про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення незаконно утриманих коштів та стягнення невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона 20.10.1987 року була зарахована на посаду помічника старшого майстра зміни на Тальнівський КХП. 22.11.2010 року на підставі наказу №136 к/1 від 22.11.2010 року її було звільнено з посади майстра заготівельного елеватора на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним на підставі того, що 19.11.2010 року на підприємстві виявлено відсутність двигунів в кількості 6 шт., на загальну суму 8235 грн. Комісією, яка зафіксувала зникнення вищевказаних двигунів, покладено матеріальну відповідальність на неї - ОСОБА_1, її чоловіка ОСОБА_2, та її сина ОСОБА_3. Крім матеріальної відповідальності їм погрожували зверненням до правоохоронних органів для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи відносно неї та членів її сімї. Не витримавши психологічного тиску з боку керівництва позивачка 22.11.2010 року написала заяву про звільнення. Крім того на думку позивачки з неї без законних підстав було здійснено відрахування з її заробітної плати за листопад 2010 року в розмірі 2055 грн. 41 коп. Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних переживань позивачки вона втратила душевний спокій, постійно перебувала у роздратованому стані, оскільки її фактично звільнили незаконно відповідно до чого відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яку вона оцінює в 1699 грн., що і змусило її звернутись до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що позивач добровільно написав заяву про своє звільнення за згодою сторін. Жодного психологічного тиску на позивача зі сторони посадових осіб не здійснювалось. Крім того позивач в звязку з зайняттям посади майстра була матеріально відповідальною особою за збереження майна підприємства, переданого у її відання для виконання трудової функції та забезпечення виробничого процесу. Відповідно до вказаного відповідачем було видано Наказ №134 від 19.11.2010 року про притягнення позивача на підставі п.2 ст.133 КЗпП України до матеріальної відповідальності в межах середнього місячного заробітку. Що стосується вимог про стягнення компенсації завданої моральної шкоди то зважаючи на безпідставність вимог позивача про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення утриманих коштів в результаті притягнення позивача до матеріальної відповідальності, відсутні і підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача. Позивач не конкретизує в чому полягає втрата нормальних життєвих звязків та яких саме додаткових зусиль потребує позивач для організації свого життя. Крім того відповідно до положень статті 233 КЗпП України Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Трудова книжка позивачу була видана в день його звільнення 22.11.2010 року. Наказ про утримання із заробітної плати було винесено 19.11.2010 року про, що позивача було повідомлено. До суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася 4 квітня 2011 року через 4 місяця 13 днів. На підставі вказаного є всі підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності і відмовити в задоволення позову.

Заслухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного:

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона проводила перевірку у ДП ДАК Хліб України Тальнівський комбінат хлібопродуктів у зв"язку зі зверненням до неї ОСОБА_1 При перевірці було виявлено, що вина у викрадені двигунів сином позивачки не була доведена. По даному факту адміністрація КХП не зверталася до правоохоронних органів і даний факт не розслідувався, в зв"язку з чим і матеріальна шкода з позивачки була стягнена незаконно. Що стосується звільнення позивачки, то даний факт нею не перевірявся.

Відповідно до статті 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Наказу № 136-к/1 від 22.11.2010 року ОСОБА_1 змінного майстра заготівельного елеватора, звільнено з роботи з 22.11.2010 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Підстава заява ОСОБА_1 Доказів того, що під час написання заяви про звільнення до позивача було застосовано психологічний тиск, позивачем в судовому засіданні не було надано, навпаки в судовому засіданні позивач повідомив, що під час написання заяви про звільнення будь який тиск до нього не застосовувався.

Відповідно до положень п.2 ст.133 Керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей. 30 жовтня 2006 року між ДП ДАК Хліб УкраїниТальнівський КХП та ОСОБА_1 було укладено договір про повну майнову відповідальність.

Згідно Наказу №134 від 19.11.2010 року про притягнення ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.133 КЗпП України до матеріальної відповідальності в межах середнього місячного заробітку з позивача було стягнуто 2055 грн. 41 коп.

Тому підстави для повернення стягнутих з позивача коштів, відповідно до Наказу №134 від 19.11.2010 року відсутні.

З вищевказаного вбачається і відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 1699 грн.

Крім того відповідно до положень статті 233 КЗпП України Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Трудова книжка позивачу була видана в день його звільнення 22.11.2010 року. Наказ про утримання із заробітної плати було винесено 19.11.2010 року про, що позивача було повідомлено. До суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася 4 квітня 2011 року через 4 місяця 13 днів.

Відповідно до положень ч. 3,4 ст. 267 ЦК України „Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

В розясненні наданому Пленумом Верховного Суду України в Постанові № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів вказано, що „якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

На підставі вказаного та того, що з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права пройшло майже 4 місяці 13 днів, будь-яких обмежень для подачі позовної заяви не існувало і він мав реальну можливість подати позовну заяву вчасно, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, є всі підстави для застосування наслідків спливу позовної давності і відмовити в задоволення позову.

Виходячи з вищевказаного суд вважає за доцільне в позові відмовити повністю на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та в звязку із пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст. . 36; 132; 135-1; 136; 233 КЗпП України, ст.ст. 256; 267 ЦК України ст.ст. 10; 11; 60; 61; 212-215; 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ДП ДАК Хліб України Тальнівський комбінат хлібопродуктів про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення невиплаченої заробітної плати залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Тальнівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий К. М. Міщенко