Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/1460/11 Головуючий у 1-й інст. Бу
Категорія 19 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.M.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі відділення №311 ПАТ "Імексбанк" про стягнення збитків

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі відділення N° 311 ПАТ "Імексбанк"

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2011 року, -

встановила:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки в сумі 570090 грн. 12 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 22.01.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір про відступлення права вимоги за договором кредиту № б від 29.12.2005 року, укладеного між Банком та TOB "Вега-Стар". На виконання умов договору він сплатив 285045 грн. Об коп. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2010 року договір відступлення права вимоги визнано недійсним, як укладений внаслідок обману. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати спричинені йому збитки вищевказаним договором, у подвійному розмірі. За таких обставин просив позов задовольнити.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Імексбанк" в особі відділення № 311 ПАТ "Імексбанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Зазначив, що кошти в сумі 285045 грн. Об коп. є витратами, які здійснив позивач під час укладання договору про відступлення права вимоги, а не збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Вказані кошти могли бути повернуті позивачу на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, як наслідок визнання правочину недійсним. Крім того, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2010 року та ухвала апеляційного суду Житомирської області від 16.02.2011 року оскаржені Банком в касаційному порядку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стягуючи з ПАТ "Імексбанк" 570090 грн. 12 коп. суд першої інстанції виходив з того, що сплачена ОСОБА_1 сума на виконання умов договору відступлення права вимоги є збитками, а тому вона підлягає відшкодуванню у подвійному розмірі. Однак, з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Встановлено, що 29.12.2005 року між АКБ "Імексбанк", правонаступником якого є ПАТ "Імексбанк," та TOB "Вега-Стар" укладено кредитний договір № 6, відповідно до якого товариство взяло у кредит 420000 грн. із сплатою 18% річних, строком повернення до 28 грудня 2008 року /а.с. 6-8, 40-42/.

За виконання умов вищевказаного договору поручився ОСОБА_1, що підтверджується договором поруки № 6/5 від 04.12.2008 року /а.с. 61/.

22.01.2009 року між АКБ "Імексбанк" та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого, ОСОБА_1 сплатив Банку 285045 грн. Об коп., а Банк передав йому право вимоги за кредитним договором № 6 від 22.01.2009 року /а.с. 9-12/.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.12.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16.02.2011 року визнано недійсним договір відступлення права вимоги, на підставі ст. 230 ЦК України /а.с. 13-14, 15/.

Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Збитки сторони, введеної в оману, можуть полягати у витратах, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права /реальні збитки/, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене /упущена вигода/ /ст. 22 ЦК України/.

Отже, законодавець пов'язує збитки із додатковими витратами, які сторона реально понесла у зв'язку із укладенням договору та не отриманими доходами. Проте, ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він поніс додаткові витрати, або які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права у зв'язку із визнанням недійсним договору відступлення права вимоги. Також, позивачем не доведена і упущена ним вигода, в контексті ст. 22 ЦК України.

Сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 285045 грн. Об коп. на виконання умов договору відступлення права вимоги не є збитками, а підлягають поверненню на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України під час вирішення питання про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності.

Під час розгляду справи про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 29.12.2005 року судом помилково не застосовані наслідки, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України. Однак, позивач не позбавлений права звернуться до суду із заявою про постановления додаткового рішення з цього питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі відділення № 311 ПАТ "Імексбанк" задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі відділення № 311 ПАТ "Імексбанк" про стягнення збитків за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: