АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (Ш) Козак А.В.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійних захворювань внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підземних роботах. Висновком МСЕК від 24.06.2009 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40%, з них: 25% - по ХОЗЛ та 15% - по деформуючому артрозу безстроково.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу в умовах несприятливого мікроклімату та шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 184400 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, судом не враховано факту спричинення моральної шкоди з вини відповідача у зв'язку з отриманням професійних захворювань, характер і тривалість його моральних страждань, стан його здоров'я, а також істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Крім того, позивач вважає, що спірні правовідносини у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.268 ЦПК України, не мають строку позовної давності, а тому суд безпідставно застосував положення ст. 233 КЗпП до їх врегулювання й відмовив у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку звернення до суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є трудовим, а позивач без поважних причин пропустив тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

Проте, повністю погодитися з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу, впродовж 27 років 10 місяців, працюючи на посадах підземного учня електрослюсаря, підземного машиніста електровоза на шахті «Южна» РУ ім. Ілліча, підземного машиніста електровоза, підземного рудника, підземного гірника на шахті «Сєвєрная» ім. Валявко, підземного гірника на шахті «Сєвєрная» РУ ім. Дзержинського, підземного стовбурового на шахті «Гігант» ВО «Кривбасруда», підземного стовбурового на шахті «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», виконував роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК, в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично-допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 03.03.2009р. у ОСОБА_2 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозом - 1) хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. (пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.) ЛН 1 ст.; 2) двосторонній плечелопатковий періартроз (ПФ 1-2 ст.), деформуючий артроз в поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ 1 ст.) і колінних(ПФ 1-2 ст.) суглобів, стійкий больовий синдром.

Актом № 41 розслідування хронічного професійного захворювання від 14.04.2009р., встановлена причина зазначених професійних захворювань - виконання робіт в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК, в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала гранично-допустимі норми та в умовах несприятливого мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 24.06.2009 року ОСОБА_2 первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40%, з них: 25% - по ХОЗЛ та 15% - по деформуючому артрозу безстроково, починаючи з 09 червня 2009 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з отримання професійних захворювань на виробництві, ОСОБА_2 24.06.2009 року висновком МСЕК первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності, а до суду він звернувся з порушенням вимог ст. 233 КЗпП України, тобто майже через три роки без поважних причин.

Враховуючи те, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 24.06.2009 року, тобто з дати встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати профпрацездатності, то регулювання спірних правовідносин з приводу відшкодування моральної школи, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків за рахунок роботодавця здійснюється на підставі ч. 2 ст. 153, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України.

До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, дійсно застосовується тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Разом з тим як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, до інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав строки позовної давності не застосовуються.

Згідно п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, що діє з 01.01.2004 року, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Правовідносини у зв'язку з ушкодженням здоров'я виникли у 2009 році.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні справи, на порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України не визначився з характером спірних правовідносин й не врахував, що хоча ОСОБА_2 і перебував з ПАТ «Кривбасзалізрудком» у трудових відносинах, спір із ним виник з приводу заподіяння моральної (немайнової) шкоди, пов'язаної з ушкодженням здоров'я, та дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин правил ст. 233 КЗпП України.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позову, помилково відмовивши в його задоволенні з підстав пропуску строку позовної давності.

За таких підстав, враховуючи приписи ч. 2 ст. 153, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП КЗпП України колегія суддів покладає обов'язок з відшкодування моральної шкоди на роботодавця - відповідача по справі, винного в заподіянні моральної шкоди працівнику у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, що встановлено актом № 41 розслідування хронічного професійного захворювання від 14.04.2009р.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує роз'яснення, наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, період роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на ПАТ «Кривбасзалізрудком» протягом 7 років, характер отриманих позивачем професійних захворювань, ступінь втрати ним професійної працездатності, відсутність погіршення стану його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком, а також пов'язані з отриманими професійними захворюваннями фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання слід призначити в розмірі 20000 грн., що буде відповідати тим стражданням та переживанням, які зазнає позивач у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з порушенням норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 94,10 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 жовтня 2011 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 20000 грн. (двадцять тисяч грн.) у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 94,10 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: