Справа № 22-ц-9064/2011 Головуючий 1 ї
Категорія: житлові інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20»червня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Комінтернівського відділу управління по справам громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Харківській області, треті особи Харківська міська рада, КП ХМБТІ, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, КП Жилкомсервіс про визнання права користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та виселення, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог посилалися на те, що в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, основним наймачем якої являвся ОСОБА_6, батько ОСОБА_5, ОСОБА_2 проживала без реєстрації шлюбу з 1996 року. Квартира не приватизована. Після смерті ОСОБА_6 особистий рахунок на спірну квартиру переоформлено на імя ОСОБА_5 Разом з нею до спірної квартири вселено ії сина від першого шлюбу, ОСОБА_3 20.07.2002 року вона та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. У 2004 році до квартири вселено ії мати ОСОБА_4 17.03.2008 року народився син ОСОБА_7, якого 30.07.2010 року зареєстровано в спірній квартирі. Їй КП Жилкомсервіс відмовляє в укладенні договору найму, оскільки немає реєстрації в спірній квартирі. Вважала, оскільки вона проживає в цій квартирі 14 років, вселена в неї як член сімї, просила суд визнати за нею та ії сином від першого шлюбу ОСОБА_3 та ії матірю ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.; зобовязати Комінтернівське відділення управління по справам громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Харківській області зареєструвати місце проживання позивачів в спірній квартирі; зобовязати КП Жилкомсервіс укласти договір найму на спірну квартиру з ОСОБА_2 та стягнути судові витрати з ОСОБА_5

ОСОБА_5 позов не визнав та у жовтні 2010 року надав зустрічний позов, в якому просив поновити його порушене право користування спірною квартирою та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 з спірної квартири. Посилався на те, що спірну квартиру надано його батьку на склад сімї з трьох осіб: на батька, ОСОБА_5 та його мати, а згоди на вселення позивачів ні його батько, ні він не надавали.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено; поновлено порушене право ОСОБА_5 на користування спірною квартирою; виселено з спірної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та задовольнити їх позов. При цьому посилалися на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважали, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вони вселилися та проживали в спірній квартирі як члени сімї; що квартиру АДРЕСА_2, яка належала їм на праві спільної сумісної власності, вони вимушені були продати у 2010 році, оскільки гроші потрібні були для лікування ії мати ОСОБА_4, для сплати за навчання ОСОБА_3 та їй, оскільки з 17.03.2011 року вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 А в задоволенні позову та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Відповідно до ст. 65 ЖК України квартиронаймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, в також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України із змінами та доповненнями вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати: чи дотриманий установлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сімї певний порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що спірною квартирою являється двокімнатна ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_3, яку не приватизовано. Згідно ордеру № 1328 серія А від 15.12.1986 року ії надано на склад сімї з трьох осіб: на батька, матір ОСОБА_5 та ОСОБА_5 20.07.2001 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_6 рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної Ради в м. Харкові від 27.11.2001 року особистий рахунок на спірну квартиру переоформлено на ОСОБА_5 на одну особу. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.04.2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_4, в якій вони проживали до вселення в спірну квартиру, тому позивачі самостійного права користування спірною квартирою не набули. Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на те, що оскільки вони вселилися в спірну квартиру як члени сімї, проживають в ній понад 14 років, тому набули право користування спірною квартирою, судовою колегією не приймаються, оскільки доказів того, що батько ОСОБА_5 або сам ОСОБА_5 давали письмову згоду на вселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в спірну квартиру матеріали справи не містять, і в суді апеляційної інстанції ні ОСОБА_2, ні ії представник відповідно до ст. 60 ЦПК України їх не надали. Слід зазначити, що навіть після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 20.07.2001 року, який розірвано 20.06.2011 року, переоформлення 27.11.2001 року особистого рахунку було здійснено тільки на одного ОСОБА_5, що свідчить про те, що ніякої згоди на вселення позивачів ОСОБА_5 не надавав.

Крім того, вселяючись в спірну квартиру, позивачі зберігали за собою право користування іншою квартирою, яку в подальшому приватизували та продали вже після звернення до суду з вказаним позовом, тобто вони свідомо зберігали за собою право користування квартирою № 51 будинку № 14 по вулиці Гв. Широнінців в м. Харкові, виходячи з змісту позову позивачів, понад 14 років, до 01.10.2010 року, а звернулися з позовом до суду до відчуження цієї квартири, (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи комунальні платежі сплачувалися за одну особу, на особистий рахунок, оформлений на ОСОБА_5, (а.с.91, 92, 93). Дві квитанції за комунальні платежі на суму 461,02 грн. та 435,48 грн., сплачені у грудні 2010 року на особистий рахунок ОСОБА_5, на які посилалася ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, не можуть бути доказом того, що позивачі набули право користування спірною квартирою, (а.с.91). Матеріали справи свідчать про те, що станом на 30.07.2010 року в спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_5 та його син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.12).

Однак, як пояснив ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції, на теперішній час в спірній квартирі проживають позивачі, а йому перешкоджають користуватися житловим приміщенням, тому він вимушений знімати житло. ОСОБА_2 пояснення ОСОБА_5 не спростувала.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції, встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, що являється відповідно до ст. 308 ЦПК України підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: підпис

Судді: підписи

Копія вірна: суддя-