АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
22-ц-889 /2011/р. Головуючий інст. ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач Цвірюк В.О
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Цвірюка В.О.

Суддів - Маміної О.В., Кірсанової Л.І. при секретарі -Єщенко О.О.

Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 8 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

29 липня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на підставі ст.ст. 180-183 СК України.

Позивачка зазначала, що з 15 листопада 1997 року по 2 листопада 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 6 ).

Від шлюбу мають доньку Дарину ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідач дитиною не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Просить стягнути на утримання дитини аліменти в сумі 957,00 грн. щомісячно починаючи з 1 січня 2011 року до досягнення нею повноліття та заборгованість по аліментам з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2010 року в сумі59 131,19 грн. і пеню у розмірі 1% несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі20 323,49 грн.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність доводів позивачки про його ухиляння від сплати аліментів.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 8 грудня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20 323,49 грн. за період з 1 липня 2008 року по 31 липня 2010 року.

В іншій частині позову відмовлено (а.с. 96-97).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалити нове рішення яким стягнути на її користь загальну суму заборгованості та пені79 454,19 грн. посилаючись на неправильне визначення судом суми заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і у задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з недоведеністю обставин про прострочення заборгованості по сплаті аліментів.

Заслухавши суддюдоповідача який доповів колегії суддів зміст оскаржуваного рішення, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з аких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) їі матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 09 вересня 2004 року за позовом ОСОБА_3 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарини, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, починаючи з 27 липня 2004 року і до повноліття дитини.

Суд першої інстанції правильно відмовив позивачці у стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки законом не передбачено такої зміни, якщо аліменти були визначені у частці від доходу відповідача.

Стаття 192 Сімейного кодексу України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Розмір заборгованості визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення і за наявності спору питання про розмір заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку встановленому законом.

Примусове виконання рішення суду покладається на органи державної виконавчої служби і є обов'язком державного виконавця.

З урахуванням наданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що прострочення відповідачем сплати аліментів виникло: за період з 01 липня 2008 року по 31 липня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За період з 01 липня 2008 року по 31 липня 2010 року жодного щомісячного платежу по аліментам відповідач не сплатив в повному обсязі.

Загальний розмір неустойки на який має право позивачка суд визнав67 184,34 грн.

Однак, суд задовольнив її вимоги лише в межах заявлених вимог на суму20 323, 49 грн.

У суді апеляційної інстанції відповідач надав свої розрахунки виконані Аудиторською фірмою «ПрайсАудит» м. Харків: пр. Московський 19/23 тел. , 546-935) за період з 01 липня 2008 року по 31 липня 2010 року, що складає18 969,95 грн.

Розрахунок несплачених аліментів зроблено 21.02.2011 року.

Проти зазначеної суми сторони у судовому засіданні апеляційної інстанціїне заперечували.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приймає даний розрахунок який відповідає фактичним обставинам справи і вважає можливим змінити рішення суду першої інстанції в цій частині.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону який регулює дані правовідносини.

На підставі викладеного і керуючись 303,304, п.3ч.1 ст. 307,ст.ст.,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги: ОСОБА_3 і ОСОБА_2 здовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 8 грудня 2010 року змінити: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі18 969,95 грн. за період з 01.07.2010 року по 31.07.2010 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: