АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: стягнення суми Доповідач: Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2010 року

по цивільній справі за позовом прокурора Дзержинського району м. Харкова в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року прокурор Дзержинського району м. Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3, який є інвалідом 2 групи, не має юридичної освіти та достатніх коштів для отримання юридичної допомоги. Посилається на те, що 16.05.2000 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_3 3 000 доларів США, зобов*язалася повернути через 4 місяці, однак борг залишається не сплаченим до теперішнього часу. Просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 суму еквівалентну 3 000 доларів США, що станом на 14.05.2010 року становить 23 777 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2010 року позов задоволений повністю.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права. Наполягав на застосуванні строку позовної давності.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, погоджувався в повному обсязі з висновками суду першої інстанції, з заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2010 року

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, підставою для чого згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, не заперечується сторонами, що 16.05.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 позичів ОСОБА_2 3 000 доларів США, які остання зобов*язалася повернути через чотири місяці.

Представник позивача наполягає на тому, що відповідач гроші не повернув.

Відповідач заперечує, вказує що борг повернула в строку, однак підтвердити це не може, оскільки була юридично не обізнана, та не взяла у позивача про це необхідну розписку.

Згідно ст. 374 ЦК України в редакції 1963 року, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобоязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів того що повернула ОСОБА_3 борг 3 000 доларів США, тому вимоги позивача є обґрунтованими.

Однак відповідач та її представник заявили про застосування позовної давності до вимог позивача. Представник позивача будь-якої поважної причини пропуску строку позовної давності на 7 років не вказав, факт пропуску такого строку не заперечував, пояснив лише, що про порушення прав позивача прокуратурі стало відомо лише в 2010 році, клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності не заявляв.

За змістом ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, хоча позовні вимоги позивача є обґрунтованими, у задоволенні позову необхідно відмовити у зв*язку із спливом строку позовної давності. З цих підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 267 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2010 року скасувати.

У задоволенні позову прокурора Дзержинського району м. Харкова в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити у зв*язку із спливом строку позовної давності.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді