АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-912/2010 року Головуючий І інстанції - Гайдук Л .П
Категорія: про відшкодування шкоди (ЗО) . Доповідач - Бородін М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Бородіна М.М.,

суддів Міненкової Н.О.

ОСОБА_1

при секретарі: Кравченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що у 2008 році вона зверталась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачки про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2008 року між ними була затверджена мирова угода відповідно до якої, ОСОБА_3 була згодна сплатити ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 7000 гривень. Умови мирової угоди відповідачка не виконала, в звязку з чим позивачка просила стягнути з неї матеріальну шкоду у розмірі 3000 гривень. Окрім того, у звязку з невиконанням даної угоди, просила стягнути моральну шкоду у розмірі 1500 гривень, оскільки ОСОБА_3 принижувала її, не бажала сплачувати матеріальну шкоду, спричинила їй психологічні хвилювання. Також позивачка понесла судові витрати й витрати за надання юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про неприбуття до суду через знаходження у відрядженні, однак причина неявки судом не визнана поважною, оскільки відсутні докази дійсного знаходження відповідача у відрядженні у звязку з чим суд прийняв рішення у заочному порядку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та

моральної шкоди, судових витрат та витрат на юридичну допомогу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що мирова угода нею не оскаржувалась на підставі того, що із основної суми, яка підлягала сплаті, більша частина була сплачена відповідачкою одразу, а суму, що залишилась відповідачка зобовязалася сплатити найближчим часом. Зазначила також, що моральна шкода їй була завдана саме невиконанням мирової угоди, приниженням відповідачкою її честі та достоїнства, обманом, а не залиттям квартири.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається що, ОСОБА_5 04 липня 2006 року звернулась у суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири. Під час розгляду справи сторони уклали мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_3 повинна виплатити на користь ОСОБА_5 7000 грн. в рахунок завданої матеріальної шкоди.

У своїй заяві позивачка зазначила, що ОСОБА_3 прийнятого на себе обовязку в повному обсязі не виконала та виплатила на користь ОСОБА_5 тільки 4000 грн., тому остання просить стягнути з неї недоплачену суму боргу у розмірі 3000 грн. Крім цього, позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідачки 1500 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заданої їй несвоєчасним виконанням рішення суду та судових витрат.

Зазначене свідчить, що позовна заява ОСОБА_5 містить вимоги, що вже були предметом судового розгляду і з приводу яких сторони уклали мирову угоду, а згідно ч.3 ст. 206 ЦПК України повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі наведеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 у цій частині, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України та розяснень , які містяться у п. п. 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд має зясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювана, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору.

Оскільки позивачка не довела, що неправомірними діями відповідачки їй була завдана моральна шкода, порушена честь і гідність, районний суд обґрунтовано відмовив їй у задоволенні позову і у цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлені з- дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -