Справа № 2-641/11
27.10.2011 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
Головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Орловської І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -
Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
ОСОБА_1, позивач по справі уклала з відповідачем шлюб 17.05.1980 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 04.10.2006 року шлюб було розірвано.
У 1999 році вона та відповідач з двома неповнолітніми дітьми мешкали м. Єйську Краснодарського краю Російської федерації. Там відповідачу та їх дітям на праві спільної часткової власності належала трикімнатна квартира.
29.06.1999 року вищезазначену квартиру було продано. Оскільки для оформлення продажу квартири, 2/3 якої належало неповнолітнім дітям, ОСОБА_2, ОСОБА_3 необхідно було у відповідності з законодавством надати інше житло, відповідач гарантував виконання цієї вимоги.
Після переїзду їх родини до с. Кам`янське Нікопольського району за отримані від продажу вищезазначеної квартири грошові кошти, 2/3 якої належало їх неповнолітнім дітям, вони придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 району.
У вересні 2004 року вони припинили сумісне життя, однак відповідач продовжував мешкати у спірній квартирі.
На даний час відповідач не визнає за нею та дітьми право власності на відповідні частини придбаної за сумісні грошові кошти вищезазначеної квартири. Вважає, що відповідачу повинна належати 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 району. Оскільки квартири придбана ними за час шлюбу вважає, що їй повинна належати її 1/6 частина, так як дітям у відповідності із законодавством повинно належати 2/3 частини вищезазначеної квартири.
Просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 району, як на частину спільного майна подружжя.
Позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 теж звернулися до суду про визнання права власності на частину квартири, посилаючись на наступне.
Відповідач доводиться їм батьком.
У 1999 році вони мешкали однією сімєю у м. Єйську Краснодарського краю Російської федерації. За місцем вищезазначеного помешкання позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідачу у рівних частках належала трикімнатна квартира.
29.06.1999 року вищезазначену квартиру було продано. Оскільки позивачі на той час були неповнолітніми, для оформлення продажу квартири, 2/3 якої належало ОСОБА_2, ОСОБА_3, необхідно було у відповідності із законодавством надати інше житло. Відповідач гарантував органу опіки та піклування виконання даної вимоги.
Після переїзду їх родини до с. Кам`янське Нікопольського району за отримані від продажу квартири у м. Єйську Краснодарського краю Російської федерації грошові кошти було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 району. Однак договір купівлі продажу вищезазначеної квартири було оформлено на імя відповідача.
Вважають, що цим були ущемлені їх права та інтереси, так як вони були позбавлені належного їм права власності.
На даний час відповідач не визнає за ними право на відповідну частину за придбані за сумісні грошові кошти
Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви з проханням справу розглянути в їх відсутність, на позовних вимогах у заявах наполягали(а.с.23,33,36).
Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, проти позовних вимог у заяві не заперечував(а.с.29).
Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України Майно набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 68 СК України Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключено за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, позивач по справі перебувала з ОСОБА_4 відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.05.1980 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 04.10.2006 року шлюб було розірвано(а.с.7).
У 1999 році позивач та відповідач з двома неповнолітніми дітьми мешкали м. Єйську Краснодарського краю Російської федерації. Там ОСОБА_4, відповідачу по справі та його дітям на праві спільної часткової власності належала трикімнатна квартира(а.с.19,20).
29.06.1999 року вищезазначену квартиру було продано(а.с.19,20). Оскільки для оформлення продажу квартири, 2/3 якої належало неповнолітнім дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно було у відповідності з законодавством надати інше житло, відповідач гарантував виконання цієї вимоги органу опіки та піклування.
Після переїзду сім`ї до с. Кам`янське Нікопольського району за отримані від продажу вищезазначеної квартири грошові кошти, 2/3 якої належало неповнолітнім дітям, вони з дружиною придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 району, яку було оформлено на імя відповідача(а.с.21,22).
У вересні 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинили сумісне життя, однак відповідач продовжував мешкати у спірній квартирі.
На даний час відповідач не визнає за нею та дітьми право власності на відповідні частини придбаної за сумісні грошові кошти вищезазначеної квартири.
Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи той факт, що відповідач брав на себе обовязок при продажу квартири АДРЕСА_4 краю Російської федерації, 2/3 частини якої належало ОСОБА_5 та ОСОБА_3 позивачам по справі, надати інше житло, а квартиру АДРЕСА_1 району відповідач придбав у шлюбі з ОСОБА_1, суд вважає доцільним з урахуванням інтересів дітей визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 району, за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати право власності по 1/3 частині вищезазначеної квартири.
Тобто, 1/6+1/3+1/3+1/3=6/6
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 16, ч.1 ст. 60, ст. 68, ч.1 ст.71 СК України, ст.ст. 10,11,14,15, 213-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
1.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 району.
2.Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 району.
3.Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 району.
4. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 району.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Нікопольського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: