Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Волошиній О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд с позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить зобовязати її усунути перешкоди у спілкуванні з його дитиною, участі у її вихованні та визначити такі способи його участі у вихованні дитини, як систематичні побачення та можливість спільного відпочинку із дитиною ОСОБА_4, відвідування дитини місця проживання батька, спілкування з родичами по батьковій лінії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 13.06.2009 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Мають сина ОСОБА_4, 06.09.2009 року. З травня 2010 року відповідачка без будь яких пояснень, на вимогу своєї матері, забрала дитину та перейшла проживати до її матері. Незважаючи на рішення виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради від 15.09.2010 року №222 відповідачка та її мати перешкоджають йому в спілкуванні з дитиною та її вихованні.

В судовому засіданні позивач підтримував заявлений позов та надав пояснення аналогічні його обґрунтуванню. Пояснив також, що після прийняття рішення виконкомом Дніпровської райради про встановлення його побачень з малолітнім сином він двічі в вересні приходив до відповідачки та просив дати йому дитину. Відповідачка відмовила йому в цьому пославшись один раз на те, що дитина спить, а другий день на те, що дитина хвора. До квартири його не запросили. В жовтні 2010 року він випадково зустрівся з відповідачкою, яка взяла дитину на руки та пішла за магазин, а її мати з дитячою коляскою пройшла мимо нього. В кінці жовтня відповідачка сказала, що не буде давати йому дитину, а після попереднього засідання у цій справі пропонувала йому прийти і побачитися з дитиною. Він сказав, що буде спілкуватися з дитиною у себе вдома, і не пішов до відповідачки. Наполягає на встановлення його зустрічей з дитиною за місцем свого проживання.

Відповідачка позов не визнала та пояснила в суді, що з червня 2010 року вона з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків. Матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав, тому аліменти стягуються за рішенням суду. Він бачив дитину 8.06.2010 року, але не цікавився її здоровям, і від нього було чути запах алкоголю. Відповідач погрожував їй та її матері фізичною розправою, а також тим, що забере дитину. З цього приводу вона зверталася в міліцію, Вона боїться за своє життя і за життя своєї дитини. Після винесення рішення Дніпровським райвиконкомом про його побачення з дитиною він до них 18.09.2010 року, але в той час дитина була хвора і спала у неї на руках. Її мати запропонувала позивачу прийти наступного дня, але він сказав, що буде зустрічатися з дитиною тільки в дні встановлені рішенням райвиконкому. 26.09.2010 року коли він знову прийшов до дитини, вона була хвора. Вона запропонувала позивачу зайти в квартиру і побачитися з сином, але він відмовився. 17.10.2010 року вона телефонувала позивачу щоб він прийшов поспілкуватися з сином, але він відмовився. Вона пропонувала зустрітися на вулиці, але позивач сказав, що буде спілкуватися з сином тільки у себе вдома. Після цього він не телефонував і не намагався зустрітися з сином ні на свято Миколая, ні на Новорічні свята. Коли вони жили однією сімєю, позивач не грався з сином, забирав у нього іграшки щоб той не шумів, бив його по попі. Коли син плакав, він давив йому пальцями у вуха. Позивач не давав спілкуватися з дитиною її матері, не впускав її в квартиру. Забороняв їй відповідачці звертатися до лікарів, призначав дитині своє лікування, приносив якісь пілюлі без упаковки і говорив щоб вона давала дитині. Хворій дитині він хотів дати вина. Дитина перебуває на обліку у лікаря невролога з приводу гідроцефалії (водянки головного мозгу). До цього часу вона годує дитину груддю. Наполягає на тому щоб зустрічі відповідача з сином проходили за її місцем проживання та в її присутності.

Свідок ОСОБА_5 надала суду пояснення аналогічні поясненням відповідачки, яка є її дочкою.

Свідок ОСОБА_6 пояснила в суді, що вона проживає в одному будинку з ОСОБА_5. 18.09.2010 року вона разом з матірю ОСОБА_5 пропонували позивачу зайти в квартиру та поспілкуватися з сином, який був хворим, але він відмовився. 26.09.2010 року він знову приходив за дитиною, але вона спала. Йому пропонували зайти до квартири, але він відмовився та сказав, що буде звертатися до суду та забере дитину.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області - ОСОБА_3 надала суду висновок про порядок побачення гр.. ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона підтримує це рішення органу опіки та піклування.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що з 13.06.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (а.с. 4).

06.09.2010 року у них народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.5).

Як пояснили в судовому засіданні позивач та відповідач з червні 2010 року вони проживають окремо. Відповідачка та малолітнім сином проживають разом з матірю відповідачки в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 15.09.2010 року №222 був встановлений ОСОБА_1 порядок побачення з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні стверджував, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування не даючи йому дитину. Відповідачка ж стверджує, що позивач сам не цікавиться сином, а під час спільного проживання погано ставився до нього і вона боїться давати йому сина.

Відповідно ст. 158 Сімейного кодексу України, спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішується органом опіки та піклування.

Частиною 1 стаття 159 СК України встановлено, що якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у виховання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суду не надано доказів, які б давали підстави відмовити позивачу в задоволення його позову про участь у спілкування та вихованні дитини.

Суду надано висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної ради, яким пропонується встановити ОСОБА_1 порядок побачення з малолітнім сином ОСОБА_4, 06.09.2009 року, а саме: 1 і 3 суботи місяця з 10.00. до 13.00; 2 і 4 неділі місяця з 16.00 до 19.00, не порушуючи розпорядку дня дитини. Зустрічі проводити за місцем мешкання батька за адресою: АДРЕСА_2, без присутності матері ОСОБА_2

Суд вважає, що позивач має право спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні. Позивач бажає, щоб його зустрічі з дитиною проходили за місцем його проживання, що забезпечило б також і права його батьків на виховання внука, що передбачено ст. 257 СК України.

Суд, враховуючи вік дитини, стан її здоровя, а також те, що мати до цього часу годує дитину грудним молоком, вважає, що позивачеві має бути встановлений час спілкування з дитиною дещо менший того, що зазначений в висновку органу опіки та піклування, за місцем проживання позивача, але в присутності матері дитини.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Встановити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний порядок, час та місце їх побачення:

-перша і третя суботи кожного місяця з 16.00 до 18.00 години.

-друга і четверта неділі кожного місяця з 16.00 до 18.00 години

Зустрічі проводити за місцем проживання батька дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, в присутності матері дитини ОСОБА_2, при наявності її бажання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8,50 грн. сплаченого судового збору у справі та 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 128,50 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги.

Суддя: Г.А. Байбара.