АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц- 1338/2011р. Головуючий 1 -ї інстанції
Категорія: договірне Доповідач: Черкасов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційне суду Харківської області в складі:

Головуючого суді - ОСОБА_2

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А'

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційно скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 23 січня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 прі стягнення суми боргу.

В обгрунтуванні позову позивач зазначав, що 09.08.2004 року він позичив ОСОБА_3О 128 000 грн., які зобовязувався повернути йому в строк до 31.08.2005 року, про що бул; складена розписка.

У звязку з тим, що відповідач не виконує зобовязання, ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_3 128 000 грн.

В судове засідання відповідач, ОСОБА_3, не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи з підстав передбачених ст. 224 ЦПК України.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23 січня 2006 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 128 000 грн. на користь позивача в рахунок боргу. Крім того стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1280 грн. в рахунок сплати державного мита.

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2010 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції ухваленням нового рішення, яким просив відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову та вирішити питання про здійснення повороту виконання судового рішення, яке вже виконано за цим рішенням.

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що зобовязання за письмовою розпискою ОСОБА_3 не виконав, тому сума боргу зазначена у розписці підлягала стягненню з відповідача на користь позивача.

Такі висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідностями із зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та підтверджено наявним у справі доказами, що у 2004 році між позивачем та відповідачем був укладений договір позики за яким ОСОБА_5 позичив ОСОБА_3 суму у розмірі 128 ООО грн., які останній зобовязувався повернути в строк до 31.08.2005 року (а.с.2). Проте зобовязання ОСОБА_6 за договором у передбачений строк в розписці виконані не були.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство

здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач позивачеві коштів не повернув до цього часу.

Доводи відповідача щодо неправомірності укладення самого договору позики судовою колегію не приймаються, оскільки ним беззаперечних доказів на підтвердження своїх *

заперечень на позовні вимоги ОСОБА_5, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не '

надано. і

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне : рішення, дав належну оцінку фактичним даним та відповідним їм правовідносинам, оціненим у і їх сукупності.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першоїі інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення

апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303 304,п. 1ч. 1ст.307,ст.ст.308,313,п.1 ч. 1 ст.314,ст.ст.315,317,319,325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 23 січня 2006 року - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення І та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого касаційного і спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти : днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді