Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-513/11
22 лютого 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого - судді - Степаненко О.М.,
при секретарі - Антоновій К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, -
Позивач в позовній заяві вказує, що 24.12.2009 року ним був укладений трудовий договір з працівником - ОСОБА_2 на виконання обов'язків завгоспа офісу ТМ «Абсолют», який був зареєстрований в Черкаському міському центру зайнятості за № 3186 та виданий наказ за № 226-К від 24.12.09 року про призначення на посаду.
Відповідно до п. 3 вказаного договору та п. 1 договору про повну матеріальну відповідальність від 24.12.2009 року ОСОБА_2 несе повну матеріальну відповідальність за збереження товару, грошових коштів, обладнання, іншого майна та устаткування.
При виконанні службових обов'язків, ОСОБА_2 в касі офісу отримував кошти для придбання інвентарю та різного обладнання для забезпечення роботи офісу за які звітувався щомісячно шляхом складання авансових звітів та надання виправдувальних документів.
Так, на початок березня 2010 року за ним рахувалась заборгованість коштів в сумі 1371,15 грн. за лютий 2010 року.
18, 24 та 29 березня поточного року по видатковим касовим ордерам він отримав 1573,50 грн., а в авансовому звіті за березень 2010 року він надає виправдувальні документи на витрату 2419,74 грн., а тому за ним залишилась заборгованість грошових коштів в сумі 524,91 грн.
07.04.2010 року по видатковому ордеру він отримує ще 720,00 грн., а по накладній № П- 00000026 від 08.04.10 року він отримує складові частини для принтера комп'ютера на суму 122,40 грн.
20.04.10 року відповідач звільнився за власним бажанням, не надавши виправдувальних документів на витрату коштів в сумі 1367,31 грн. та не передав в установленому порядку вище названий кондиціонер, гарантійний талон, цифрову відеокамеру в комплекті, мобільний телефон на. суму 3766, 01 грн.
Станом на 01.10.2010 року він має заборгованість по коштах в сумі 1367, 31 грн. та товарно-матеріальні цінності на суму 3766,01 грн., а всього на суму 5133, 32 грн., незважаючи на неодноразові запрошення щодо погашення заборгованості.
ОСОБА_2 добровільно відмовився відшкодовувати, спричинену шкоду.
Вина ОСОБА_2 в спричиненні шкоди підтверджується авансовим звітом за березень поточного року, накладною від 08.04.10 року за №П-00000026, видатковими касовими ордерами, накладною №П-00000291 від 01.02.10 року та накладною П-00000444 від 12.02.10 року , накладною П-00000853 від 20.03.10 року, Актом недостачі від 15.04.10 року, Актом недостачі від 19.04.10 року і відомостями залишку інвентарю.
Просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену шкоду в розмірі 5133,32 грн., судові витрати в сумі 171 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. а всього 6 304,32 грн.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги на вказану у позові суму, просив її задовлити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив проводити судовий розгляд позову на підставі наявних в матеріалах доказах.
Заслухавши представника позивача за довіреністю ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2009 року між позивачем та відповідачем укладений трудовий договір на виконання обов'язків завгоспа офісу ТМ «Абсолют», який був зареєстрований в Черкаському міському центру зайнятості за № 3186 та виданий наказ за № 226-К від 24.12.09 року про призначення на посаду.
Відповідно до п. З вказаного договору та п. 1 договору про повну матеріальну відповідальність від 24.12.2009 року ОСОБА_2 несе повну матеріальну відповідальність за збереження товару, грошових коштів, обладнання, іншого майна та устаткування.
При виконанні службових обов'язків, ОСОБА_2 в касі офісу отримував кошти для придбання інвентарю та різного обладнання для забезпечення роботи офісу за які звітувався щомісячно шляхом складання авансових звітів та надання виправдувальних документів.
Так, на початок березня 2010 року за ним рахувалась заборгованість коштів в сумі 1371,15 грн. за лютий 2010 року.
18, 24 та 29 березня поточного року по видатковим касовим ордерам він отримав 1573,50 грн., а в авансовому звіті за березень 2010 року він надає виправдувальні документи на витрату 2419,74 грн., а тому за ним залишилась заборгованість грошових коштів в сумі 524,91 грн.
07.04.2010 року по видатковому ордеру він отримує ще 720,00 грн., а по накладній № П- 00000026 від 08.04.10 року він отримує складові частини для принтера комп'ютера на суму 122,40 грн.
20.04.10 року відповідач звільнився за власним бажанням, не надавши виправдувальних документів на витрату коштів в сумі 1367,31 грн. та не передав в установленому порядку вище названий кондиціонер, гарантійний талон, цифрову відеокамеру в комплекті, мобільний телефон на. суму 3766, 01 грн.
Станом на 01.10.2010 року він має заборгованість по коштах в сумі 1367,31 грн. та товарно-матеріальні цінності на суму 3766,01 грн., а всього на суму 5133, 32 грн.
Пунктом 1 статті 134 КЗпП України, яка регламентує випадки повної матеріальної відповідальності, визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
При цьому статтею 135-1 КЗпП України затверджений спеціальний перелік посад та робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Цей перелік не підлягає розширюваному
тлумаченню. Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в зазначеному переліку не вказані, юридичної сили не мають.
Суд приймає до уваги, що серед переліку посад і робіт, з якими можуть бути укладені договори про повну матеріальну відповідальність /затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що відповідно до Переліку посад і робіт, з якими підприємства, установи організації можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які передані на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань від 28 грудня 1977 р. N 447/24/, - посада завгоспу таким видом посад не є. З таких досліджених обставин відповідач не входить до кола працівників, з якими може укладатись письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Разом з тим, згідно п. 3 трудового договору між працівником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 24.12.2009 року, відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки завгоспу, нести повну матеріальну відповідальність за збереження товару, грошових коштів, достовірно поданих звітів, обладнання, іншого майна.
Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 29.12.1992, № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли шкода завдана недостачею.
На підставі досліджених обставин справи та перевірки їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, стягнути, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України та трудового договору з ОСОБА_2 на користь ПП ОСОБА_1 спричинену шкоду в розмірі 5133,32 грн.
Вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. не може бути задоволена, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належить і витрати на правову допомогу.
Однак, відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, і допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Рішення про допуск ОСОБА_3 як особи, яка надає правову допомогу, судом не ухвалялось.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на загальну суму 171 грн.: судовий збір в сумі 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.
Керуючись ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, ст.ст. З, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146,209,212,213, 215, 223,224-233 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП ОСОБА_1 спричинену шкоду в сумі 5133,32 грн., судові витрати на суму 171 грн., а всього 5304,32 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий