АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-4644/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Лазюк С.В.
Категорія: стягнення заборгованості Доповідач: Довгаль Г.П.
за послуги водопостачання
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Комунального підприємства „Виробничо-технологічне підприємство „Вода на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2010 року по справі за позовом Комунального підприємства „Виробничо-технологічне підприємство „Вода до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Комунальне підприємство „Виробничо-технологічне підприємство „Вода (надалі КП „ВТП „Вода) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з водопостачання.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі проживають у належній їм на праві власності квартирі №1, яка розташована в будинку №59 по вул. Сухумська у м. Харкові. Вони є споживачами послуг з питного водопостачання, зокрема, користувачами вуличної колонки, які не сплачують в повному обсязі за послуги водопостачання, у звязку з чим за ними утворилася заборгованість, яка за період з 01.12.2004р. по 30.06.2007р. складає 130грн.24коп. та за період з 01.07.2007р. по 30.06.2010р. складає 224грн.36коп. Скарг на якість послуг або їх відсутність за вищевказаний період до „ВТП „Вода від відповідачів не надходило. Добровільно погасити заборгованість відповідачі відмовляються, що змусило позивача звернутися до суду за примусовим стягненням. Позивач також просив поновити строк позовної давності, вказуючи на те, що впродовж вказаного періоду КП „ВТП „Вода знаходилося у скрутному фінансовому положенні, у звязку з чим було позбавлене можливості звертатися з позовними заявами до суду.

При розгляді справи по суті представник позивача участі в судовому засіданні суду першої інстанції не брав.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, просила відмовити в позові, зазначивши, що вона та її син ОСОБА_2 проживають у приватному домоволодінні до якого не підведений водопровід. Сама близька водорозбірна колонка знаходиться в 300метрів від їхнього будинку і цією колонкою вони не користуються.

Відповідач ОСОБА_2 присутнім в судовому засіданні не був, в матеріалах справи відсутні дані про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2010 року в позові КП „ВТП „Вода відмовлено.

В апеляційній скарзі КП „ВТП „Вода просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення їхнього позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема вказують на те, що суд безпідставно вказав в рішенні, що «з акту вбачається, що колонка, яка знаходиться на перехресті вул. Самарської та вул. Сухумської, перебуває у неробочому стані», т.я. дане твердження не відповідає дійсності, оскільки в цьому акті чітко зазначено: «При обследовании колонки уличной водоразборной, расположенной на перекрестке улиц Сухумская и Самарская установлено, что колонка находится в рабочем состоянии».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи КП „ВТП „Вода у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки у квартирі, в якій проживають відповідачі, відсутні вбиральня і ванна кімнати, і немає води на кухні, а вул. колонка знаходиться в неробочому стані, тому відсутні підстави для стягнення будь-якої заборгованості.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія не може.

Згідно ст.1 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання, споживач питної води це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових, господарських потреб (далі Закону).

Частиною 1 ст.7 цього Закону встановлено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі зареєстровані і мешкають у житловому будинку №59 по вул. Сухумська в м. Харкові, займаючи квартиру №1, яка ними приватизована. До вказаного будинку водопроводу не підведено. Мешканці розташованих поруч житлових будинків, в яких також відсутній водопровід, користуються вуличною водорозбірною колонкою.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції стверджував, що відповідачам надавалися послуги з питного водопостачання відповідно до ступеню благоустрою вулична колонка, з нормою водоспоживання 2м/куб. в місяць, а не ступеня благоустрою житлові будинки квартирного типу з водопроводом, каналізацією та централізованим гарячим водопостачанням, з нормою водоспоживання 11,1м/куб. в місяць. При цьому нарахування плати за послуги водопостачання проводилися з урахуванням пільг, які мають обидва відповідача.

Той факт, що квартиру АДРЕСА_1 виключено із складу основних фондів згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради №813 від 16 червня 2009 року, не є підставою для не нарахування відповідачам плати за послуги водопостачання.

Так, із письмової заяви представника КП „ВТП „Вода вбачається, що розгляд справи 01.10.2010року в період з 10.00год. до 11.55год. не проводився. В цій заяві представник позивача зазначив, що більше чекати не має можливості і просив приєднати до матеріалів справи акт від 27.09.2010року про находження вуличної колонки в робочому стані та схему розміщення цієї колонки згідно довідково-картографічної системи, а також слухати справу за його відсутністю в судовому засіданні (а.с.25).

Також, на підтвердження того, що в оригіналі акту від 27.09.2010року дійсно було вказано «вулична колонка в робочому стані», до апеляційної скарги приєднано завірена ксерокопія цього акту.

Будь-яких доказів на спростування того, що вищеназваною вуличною водорозбірною колонкою ОСОБА_1, ОСОБА_2 не користуються, з якого саме часу та з яких причин відповідачами суду першої інстанції надано не було. Крім того, судом не зясовано де відповідачі беруть питну воду для приготування їжі, прибирання, прання, миття посуди, купання та т.п.

Враховуючи вищеназвані обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги водопостачання за період з 01.07.2007р. по 30.06.2010р. в сумі 224грн.36коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь КП „ВТП „Вода, оскільки заявлені в межах позовної давності.

Згідно положень ст.ст. 256, 257, ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків встановлених статтями 253-255 ЦК України.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

Що стосується вимог про поновлення строку позовної давності та стягнення заборгованості за послуги водопостачання за період з 01.12.2004р. по 30.06.2007р. в сумі 130грн.24коп., то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони заявлені за межами позовної давності. При цьому колегія суддів не вбачає підстав для поновлення цього строку, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин його пропуску, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

Відповідно до п.п.1),3) ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),3), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Виробничо-технологічне підприємство „Вода задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Комунального підприємства „Виробничо-технологічне підприємство „Вода до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Комунального підприємства „Виробничо-технологічне підприємство „Вода заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.07.2007р. по 30.06.2010р. в сумі 224грн.36коп.

В частині поновлення строку позовної давності та стягнення заборгованості за водопостачання за період з 01.12.2004р. по 30.06.2007р. Комунальному підприємству „Виробничо-технологічне підприємство „Вода відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -