Справа № 22Ц-1501/11Головуючий в суді першої інстанції:ЖЕЛІХОВСЬКИЙ В.М.
Доповідач: Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Міхасішина І.В.,
при секретаріАндреєвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Прокурора м. Вінниці в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_8, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою Прокурора м. Вінниці в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 4 квітня 2011 року,

у с т а н о в и л а :

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 4 квітня 2011 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Прокурор м. Вінниці в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представники відповідача заперечували доводи апеляційної скарги через їх безпідставність. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із судового рішення вбачається, що воно по суті є правильним і справедливим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Судом встановлено і не заперечується сторонами та третіми особами, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано 25 жовтня 2006 року. Від цього шлюбу в них є дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що ОСОБА_7 сплачує аліменти на утримання дочки і заборгованості по аліментам не має.

Крім аліментів відповідач надає матеріальну допомогу грішми, які надсилає поштовими переказами.

Відповідач проживає в іншому населеному пункті, а тому не має можливості регулярно зустрічатись з дитиною. Крім того, відповідач через відсутність роботи по місцю проживання вимушений виїжджати за межі області на роботу. ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується позитивно.

Відмовляючи у задоволенні позову суд правильно виходив із того, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування своїх вимог не доведені, зокрема факти ухиляння ОСОБА_7 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Правильно суд виходив із того, що встановлені судом обставини не дають підстав для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_7 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, виходячи із правил ст. 164 СК України.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків, а тому за встановлених судом обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав на його неповнолітню доньку ОСОБА_6

Відповідно правил ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із матеріалів справи та зокрема судового рішення не вбачається, що суд дійшов неправильних висновків у справі.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи про те, що суд безпідставно відхилив клопотання про необхідність вислухати пояснення дитини в суді не можна визнати такими, що спростовують правильні по суті висновки суду.

Неповнолітній дитині ОСОБА_6 на час розгляду справи виповнилось лише 6 років, а тому суд першої інстанції правильно відхилив заявлене клопотання, оскільки не можна визнати таку процесуальну дію виправданою з урахуванням інтересів дитини та з урахуванням того, що відповідач не заперечує обставин щодо неможливості зустрічей з дитиною через його вимушену відсутність за місцем проживання.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Вінниці в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 4 квітня 2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ І.В. Міхасішин

З оригіналом вірно: