Справа № 2-5992/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ореховської К.Е.

при секретарі Довбенко Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_2 про визнання в частині протиправним та скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовною заявою до Управління ЖКГ Рівненської міської ради та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу Управління ЖКГ Рівненської міської рази за № 238 від 09.08.2000 року в частині затвердження заяви про приватизацію державного житла і надання права на приватизацію кв. ЗО в буд. 5 по вул. Є.Коновальця у м. Рівне Гарбарук ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про визнання недійсним виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.2000 року на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Поряд з тим, у своїй заяві позивач ставить питання про визнання поважними причин пропущенім ним строку звернення до суду з такою позовною заявою і просить такий строк поновити.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватизація АДРЕСА_1 відбулася із порушенням вимог чинного законодавства. Своєї згоди на приватизації квартири він не давав. Про існування спірної приватизації він дізнався лише у вересні 2011 року, коли вирішив реалізувати свої житлові права за місцем роботи. Безпосередньо про існування спірних наказу та свідоцтва йому стало відомо після отримання довідки із КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю та надала суду письмову заяву про визнання позовних вимог. Суду пояснила, що дійсно її син ОСОБА_4 в серпні 2000 року поступав до Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого і він не міг знати про приватизацію квартири. Вона позивача до відома й не ставила про проведення приватизації. В заяві від 01.08.2000 року про приватизацію квартири АДРЕСА_2, яку мають підписувати всі повнолітні особи, вона написала від свого імені та від імені свого на той час неповнолітнього сина. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача УЖКГ Рівненської міської ради ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того, при проведенні приватизації АДРЕСА_1 дотримано всіх норм чинного законодавства України. Просила в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 відповідачки ОСОБА_2 та представника УЖКГ Рівненської міської ради ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2011 року позивач перебуваючи на службі у військовій прокуратурі Луцького гарнізону вирішив стати на житловий облік за місцем роботи з метою отримати службову квартир. Для цього він звернувся до КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» з проханням надати довідку проте, що він раніше не приймав участь в приватизації житла.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.09.2011 року позивач отримав в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» довідку з якої встановлено, що згідно наказу від 09.08.2000 року за № 238 УЖКГ Рівненської міської ради було затверджено заяви про приватизацію державного житла і надано право на приватизацію АДРЕСА_1 позивачу та його матері відповідачці по справі ОСОБА_2. В подальшому на підставі наведеного наказу, було видано свідоцтво про право власності на житло від 09.08.2000 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4. З пояснень наданих в суді відповідачкою ОСОБА_2 встановлено, що заяву про приватизацію АДРЕСА_1 від 01.08.2000 року від імені ОСОБА_4 підписала вона сама. Оскільки, її син був відсутній за місцем проживання з причин вступу до Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого. Представник відповідача УЖКГ Рівненської міської ради ОСОБА_3 не надала суду доказів того, що позивачу раніше було відомо проте, що за нього мати приватизувала кв. ЗО в буд. 5 по вул. Є.Коновальця у м. Рівне та відповідно оформила право власності за ним.

За наведених обставин, суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущено строк звернення в суд з позовом, а відтак, такий строк підлягає поновленню судом. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступного. 01.08.2000 року для приватизації АДРЕСА_1 було подано начальнику УЖК Рівненської міської ради відповідну заяву, яку підписала від свого імені та імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_2.

Відповідно до правових положень Закону України „Про приватизацію державно житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі(будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

За наведених обставин, заяву про приватизацію спірної квартири було безпідставно підписано матір'ю позивача в його інтересах, оскільки в такому випадку у зв'язку із тим, що особа є неповнолітньою, підпис взагалі не ставиться.

Поряд з тим. із спільної заяви позивача та ОСОБА_2 вбачається, що особа, яка посвідчувала підписи на ній. не зазначила своєї посади та не поставила дати, коли вчиняла таку дію. Аналогічно судом оглянуто довідку про склад сім'ї від 28.07.2000 року, яка виготовлялася з метою приватизації квартири кв. ЗО в буд. 5 по вул. Є.Коновальця у м. Рівне. З даної довідки, як і заяви про приватизацію не вбачається, що такий документ було видано начальником ЖКП.

Судом встановлено, що в подальшому на підставі наведених документів, УЖКГ Рівненської міської ради видало наказ від 09.08.2000 року за № 238, яким затверджено заяву про приватизацію державного житла і надало право на приватизацію АДРЕСА_1 позивачу та його матері ОСОБА_2. В подальшому на підставі наведеного наказу, було видано свідоцтво про право власності на житло від 09.08.2000 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Суд погоджується із позивачем, що це право особи, яке не може бути нав'язане іншими особами. Однак, як вбачається із справи, відповідачі в супереч волі позивача оформили його право власності на квартиру АДРЕСА_3 шляхом приватизації. Поряд з тим, документи, на підставі яких здійснювалася приватизація не відповідають вимогам чинного законодавства України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202 та 203 ЦПК України; ст. 345 ЦК України та вимогами Закону України «Про приватизацію державно житлового фонду», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_2 про визнання в частині протиправним та скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропущення ОСОБА_4 строку звернення до суду з позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів та поновити йому строк на звернення до суду з позовною заявою.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління житлово-комунального господарства Рівненської міської ради за № 238 від 09 серпня 2000 року в частині затвердження заяви про приватизацію державного житла і надання права на приватизацію АДРЕСА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнати недійсним видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 09 серпня 2000 року видане на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Ореховська