Справа № 2-1875/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики,-

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу 349663,35 грн.; встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 4195,65 грн.; три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 3046,38 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1700,00 грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. та юридичні витрати в розмірі 1000,00 грн.

Свої позовні вимоги аргументує тим, що 26 грудня 2009 року позивач позичив відповідачу 211418,79 грн. та 17521,49 доларів США, що станом на серпень 2010 року - час подачі позову до суду еквівалентно 138244,56 грн. Згідно розписки, відповідач зобовязувалась до 26 квітня 2010 року повернути борг позивачу, однак станом на день і розгляду справи судом, відповідач боргового зобовязання перед позивачем не виконала.

У звязку з чим, представник позивача просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти їх задоволення. Суду пояснила, що борг згідно розписки для позивача вона не повернула у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2009 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 211418,79 грн. та 17521,49 доларів США, які відповідач зобовязувалась до 26 квітня 2010 року повернути позивачу.

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні розпискою,

написаною ОСОБА_2 та підписаною ОСОБА_1М, та свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5, з якої вбачається, що ОСОБА_2 (НОМЕР_1 виданий 27 жовтня 2000 року МУ УМВС України в Рівненській області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1), в присутності свідків: ОСОБА_4 (НОМЕР_2 виданий 17 серпня 2002 року МУ УМВС України в Рівненській області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5 (НОМЕР_3 виданий 28 січня 2000 року, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2) взяла в борг у ОСОБА_1 (НОМЕР_4 виданий 10 квітня 1998 року МУ УМВС України, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3) грошові кошти в сумі 211418,79 грн. (двісті одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 79 коп.) та 17521,49 доларів США (сімнадцять тисяч пятсот двадцять один долар 49 центів) та зобовязується повернути їх до 26 квітня 2010 року. Про свої зобовязання відповідає всім своїм майном.

Однак, станом на 12 серпня 2010 року (день подачі позивачем позову до суду) свої * договірні зобовязання відповідач перед позивачем не виконала, заборгованість згідно розписки не повернула.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, індексу інфляції та 3% річних знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито в розмірі 1700,00 грн. згідно квитанції №33 від 11 серпня 2010 року та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. згідно квитанції №31 від 11 серпня 2010 року.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення 1000,00 грн.

юридичних витрат, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки адвокат ОСОБА_6 при розгляді справи по суті участі у справі не приймав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст.526,612,625 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу в розмірі 349663,35 грн.(триста сорок девять тисяч шістсот шістдесят три гривні тридцять пять копійок); встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 4195,65 грн. (чотири тисячі сто девяносто пять гривень шістдесят пять копійок); три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 3046,38 грн. (три тисячі сорок шість гривень тридцять вісім копійок) та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень нуль копійок); витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. (сто двадцять гривень нуль копійок).

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: