Справа № 2-474 за 2011р.
РІШЕННЯ

іменем України

2 лютого 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва в складі судді Коломієць В.В., при секретарі Наумкіной І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній власності подружжя,

УСТАНОВИВ:

16.08.2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 1989 року по теперішній час перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Як вказала ОСОБА_1, 22.07.1999р., тобто в період шлюбу, вони придбали квартиру АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу був оформлений на них обох. За твердженням позивачки, у добровільному порядку вони не вирішили питання про поділ цього спільного майна подружжя. Посилаючись на викладені обставини та ст.ст.60, 70 СК України, ОСОБА_1 просила визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири за кожним.

У судовому засіданні позивачка та її представник - ОСОБА_3 - підтримали викладені вимоги.

Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що частки у спірній квартирі повинні визначатися з урахуванням інтересів його неповнолітньої онуки - ОСОБА_4, 1997р.н., мати якої - ОСОБА_5 (донька відповідача від попереднього шлюбу) - 17.05.2010р. померла.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 1980р. по 1988р. та з 1989р. по січень 2011р. перебували у зареєстрованому шлюбу. У період шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу був зареєстрований 22.07.1999р. на Універсальній біржі «Номінал» за реєстр.№ 0085-Л та оформлений на їх імя без визначення часток кожного з них. Рішенням Ленінського районного суду від 11.01.2010р. вказаний договір був визнаний дійсним.

Згідно довідки ОСББ «Чорноморець» № 001185 від 25.10.2010р. у спірній квартирі є зареєстрованими та проживають позивачка та відповідач.

3 пояснень сторін вбачається, що спору щодо поділу іншого спільного майна вони не мають. Також сторони пояснили, що весь час з моменту реєстрації шлюбу і до його розірвання вони проживали разом та вели спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.28 КЗпШ УРСР у випадку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, приймаючи до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Онука ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - не є співвласником спірної квартири. З пояснень відповідача вбачається, що придбану ним 27.03.1998р. квартиру АДРЕСА_2 (а.с.32), він у 2005 році подарував своїй доньці - ОСОБА_5.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відступу від початку рівності часток подружжя. Отже, відповідно до ст..ст.22, 28 КЗпШ УРСР вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири № 129 по пр-.Миру, 17, у м.Миколаєві, за кожним.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський райсуд м.Миколаєва шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: