Справа № 0446/2-73/11
У Х В А Л А

іменем України

19.05.2011року суддя Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ., розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

19 05.2011 року судом відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просить забезпечити його позов шляхом накладення арешту на жилий будинок № 70 по вул. Шевченко в с. Варварівка Юр»ївського району, що належить відповідачеві по справі ОСОБА_3А.(ас.5).

Дані вимоги позивач мотивує тим, що має всі підстави вважати, що у випадку винесення судом рішення на його користь виконання останнього буде утруднено, оскільки відповідач ухиляється від добровільного повернення боргу, не відповідаючи на телефонні дзвінки, не відчиняючи двері, усіляко уникаючи зустрічей з позивачем.

Окрім того, згідно даних секретаря сільської ради с. Варварівка і сусідів, відповідач ніде не працює, не має інших джерел доходів, що свідчить про неблагополучне фінансове становище останнього і відсутності коштів для погашення боргу. Відтак, позивач припускає, що відповідач може приховати або відчужити належний йому жилий будинок № 70 по вул. Шевченко в с. Варварівка Юр»ївського району.

Розглянувши дану заяву, вважаю, що остання підлягає поверненню заявникові без розгляду, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати , з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості необхідні для забезпечення позову ( ч.2 ст. 151 ЦПК України).

Разом з тим, ця заява не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову, вона носить неконкретний характер, а саме в заяві не зазначено і не надано доказів, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду, у зв»язку з побоюваннями позивача щодо можливого продажу відповідачем належного йому домоволодіння чи з інших причин. Те, що на думку позивача відповідач може приховати чи відчужити належний йому жилий будинок, не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову. Дані припущення не містять ніякого обґрунтування. Позивачем не зазначено доказів з достовірністю підтверджуючих намір відповідача відчужити жилий будинок, а також доказів з достовірністю підтверджуючих те, що відповідач ніде не працює та має неблагополучне фінансове становище.

Те, що відповідач добровільно не виконав свої зобов»язання перед позивачем та на думку останнього може ухилитися від їх виконання, на що заявник посилається в заяві , також не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а саме: накладення арешту на майно можливе лише в межах суми стягнення.

Разом з тим, в заяві не зазначено та заявником не надано відомостей про вартість майна, на яке він просить накласти арешт , належність такого майна саме відповідачеві.

Відсутність зазначених відомостей в заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст. ст. 151-153 , 293, 294 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявникові без розгляду.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1