Справа № 22Ц-2278/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 19 Доповідач: Матківська М. В.

Р І Ш Е Н Н Я
Апеляційного суду Вінницької області
від 27 липня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :
Головуючого: Матківської М.В.
Суддів : Сопруна В.В., Медяного В.М.
При секретарі : Сніжко О.А.
За участю : представника позивача ОСОБА_2 і представника відповідача адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -
В с т а н о в и л а :
У березні 2011 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, що виник із усного договору доручення, виданого у вигляді довіреності, в сумі 155 301 гр., а також просила стягнути 23 045 гр. інфляційних, 8 073,79 гр. як 3 % річних з простроченої суми, 36 955,90 гр. збитків, а всього 223 375,83 гр. та понесені нею судові витрати.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 155301 гр., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 31 100,51 гр., проценти за користування грошовими коштами в сумі 28 467,95 гр., а також 1 700 гр. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120 гр. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволені решти позовних вимог про стягнення завданих неналежним виконанням договору доручення збитків в розмірі 41 153,53 гр. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині стягнення на користь позивача боргу в сумі 155 301 гр., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 31 100,51 гр., процентів за користування грошовими коштами в сумі 28 467,95 гр., а також 1 700 гр. у відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120 гр. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним, оскільки воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу і просить її задовольнити.

Представник позивача заперечив апеляційну скаргу, просить її відхилити і залишити без змін рішення суду, оскільки воно є законним і обґрунтованим та ухваленим у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2009 року сторони уклали між собою договір доручення в усній формі, відповідно до якого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу була посвідчена довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 продати за ціну і на умовах на її розсуд належну їй на праві власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 20 квітня 2007 року, на підставі рішення Вінницької міської ради від 22.09.2006 року № 467, земельну ділянку площею 0,0972 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться по вулиці Скалецького, № б/н в м. Вінниці (а. с. 10, 36). Після видачі довіреності ОСОБА_5 передала ОСОБА_4 всі необхідні документи для вчинення договору купівлі-продажу.

29 квітня 2009 року ОСОБА_4 згідно наданих їй довіреністю повноважень уклала із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу і зареєстрований в реєстрі за №1187 (а. с. 7-8). За умовами договору продаж земельної ділянки вчинено за 155 301 гр., із якої при укладенні договору покупець в особі представника сплатив представнику продавця 7 800 гр., а сплата решти суми 147 501 гр. відстрочена до 29 травня 2009 року (а. с. 7).

Відповідно до посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 29 травня 2009 року заяви, адресованої ОСОБА_4 тим, кого це стосується і ОСОБА_5, ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_7 29 травня 2009 року здійснив повний розрахунок за куплену у її довірителя земельну ділянку; розрахунок здійснено готівкою і нею отримано 147 501 гр.; будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за продану нерухомість вона до ОСОБА_7 не має (а. с. 37).

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя (ст. 1001 ЦК України).

Цивільне законодавство України не містить обовязкової вимоги про форму і нотаріальне посвідчення договору доручення. Він може бути як усним, так і в письмовій формі, і може бути нотаріально посвідченим, лише за бажанням сторін.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Форма довіреності, яка видається довірителем повіреному на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ст. 245 ЦК України) і обовязково повинна бути укладена у письмовій формі (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Довіреність видана 27 квітня 2009 року ОСОБА_5 на імя ОСОБА_4 вчинена у письмовій формі і посвідчена нотаріально. Зі змісту даної довіреності вбачається, що вона видана згідно попередньо досягнутої домовленості на виконання договору доручення (а. с. 36).

Статтею 1006 ЦК України визначені обовязки повіреного: зокрема, у п. 3 зазначено, що повірений зобовязаний негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення.

ОСОБА_4 виконуючи доручення ОСОБА_5 про продаж належної останній земельної ділянки, одержала від покупця ОСОБА_7 кошти у розмірі визначеному сторонами пунктом 2.1 договору купівлі-продажу від 29.04.2009 року в сумі 155 301 гр., що підтверджено посвідченою нотаріально заявою повіреного ОСОБА_4 про отримання нею від покупця суми 147 501 гр. і відсутність будь-яких матеріальних претензій до нього ( а. с. 37).

Обовязки, покладені на повіреного статтею 1006 ЦК України він повинен виконати, тобто, закон зобовязує повіреного передати довірителю все одержане у звязку із виконанням доручення, а саме: грошові кошти в сумі 155 301 гр.

Тому позовні вимоги ОСОБА_5 ґрунтуються на законі, а отже, судом першої інстанції вони задоволені правильно.

Доводи ОСОБА_4 про передачу ОСОБА_5 грошових коштів за продану нею земельну ділянку 27 квітня 2009 року перед видачею їй довіреності вірно оцінені судом першої інстанції, виходячи при цьому із того, що вона згідно вимог статей 10, 60 ЦПК України не надала належних доказів, визначених статтею 58 ЦПК України, згідно якої: належні докази, це докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; не надала допустимих доказів, визначених статтею 59 ЦПК України, згідно якої: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; на підставу своїх заперечень того, що грошові кошти, отримані нею у звязку із виконанням доручення (від продажу земельної ділянки) передані нею довірителю 27 квітня 2009 року перед оформленням довіреності.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні спору щодо стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції розміром 31 100,51 гр. на підставі ст. 625 ЦК України та процентів за користування грошовими коштами в сумі 28 467,95 гр. на підставі ст. 536 ЦК України, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, оскільки застосовано закон, який не поширюється на правовідносини, що випливають із встановлених по справі обставин.

Так, стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання і у випадку прострочення грошового зобовязання, на вимогу кредитора він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 не мала перед ОСОБА_5 грошового зобовязання. Відповідно до статті 1000 ЦК України, вона взяла на себе зобовязання протягом визначеного довіреністю строку один рік, вчинити певні юридичні дії продати земельну ділянку. Своє зобовязання у вигляді чітко визначеної юридичної дії відповідач виконала в строк.

Стаття 536 ЦК України зобовязує боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Дана норма матеріального права підлягає застосуванню до правовідносин, які випливають із виконання грошового зобовязання, а не із виконання зобовязання по вчиненню юридичних дій.

Таким чином, рішення суду у цій частині підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1000, 1001, 1003, 1006 ЦК України, ст. 10, 60, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 червня 2011 року в частині задоволення позовних вимог у вигляді стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 31 100,51 гр. і процентів за користування грошовими коштами в сумі 28 467,95 гр. скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в цій частині відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :