Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1407/2-53/2011 Jkf
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В., при секретарі судового засідання Кулагіної А.В., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В позовній заяві зазначено, що ЗО травня 1982 р. Луканівською сільською Радою Кривоозерського району Миколаївської області був зареєстрований шлюб між позивачкою ОСОБА_2 (до шлюбу - Бездітною) Л.М. та відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

За час подружнього життя сторони за спільні кошти збудували житловий будинок №1 (один), що розташований по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 Посилаючись на викладене, а також на те, що сторони не можуть поділити вказане майно добровільно, позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити, провести поділ спірного майна між нею та відповідачем ОСОБА_2, шляхом визнання за нею право власності на Уг частку вищевказаного будинку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 посилаючись на те, що право власності на обумовлений будинок оформлено лише на відповідача ОСОБА_2, просила позов задовольнити, провести поділ спірного майна між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на Уг частку житлового будинку №1 (один) по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечував проти задоволення позову. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність відповідача, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходились в зареєстрованому шлюбі з 30 травня 1982 р. (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх (малолітніх) дітей не мають.

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2010 р.

Із пояснень в судовому засіданні позивачки судом встановлено, що за цей час спільною працею сторони збудували житловий будинок №1 (один), що розташований по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 травня 2005 p., виданого виконавчим комітетом Дорошівською сільською Радою Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Дорошівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області за №26 від 26 травня 2005 р. (а.с.8).

Згідно з приписами ст.5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього кодексу, норм розділу VII Прикінцеві положення СК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення).

Так, відповідно до ст.ст.60,61 СК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині визначення правового статусу майна, нажитого подружжям після 2004 p., майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не.мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України).

За таких обставин та враховуючи, що спірне майно було придбано сторонами під час перебування у шлюбі (вказана обставина сторонами не оспорювалась), тому суд вважає, що воно є спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

За правилами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також, при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд має встановлювати обсяг спільно нажитого майна та з'ясувати як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

При цьому, згідно ч.З ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки будь - яких доказів про існування домовленостей між сторонами по справі щодо спірного майна не надано, суд приходить до висновку, що їх частки у спільному майні є рівними, тому враховуючи наведені обставини та положення ч.1 ст.70 СК України вважає, що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на Уг частку житлового будинку №1 (один), який розташований по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

За правилами ст.15 ЦК України, суд захищає порушені, невизнанні чи оспорювані права.

Виходячи з наведених обставин та вказаних положень закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати з інформаційно - технічного забезпечення судового процесу, повязаних з розглядом цивільної справи, сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Провести поділ нерухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на Уг частку житлового будинку №1 (один), що розташований по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на Уг частку житлового будинку №1 (один), що розташований по вулиці Молодіжна в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Серебрякова