Справа № 22-ц-2416/11 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Категорія 36 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5; ОСОБА_6, ОСОБА_2 та Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання незаконним рішення та визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ОСОБА_7 звернулась з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання незаконним рішення та визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач по справі ОСОБА_4 є рідними сестрами. Їхніми батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Співвідповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є відповідно дочкою та дружиною її покійного брата ОСОБА_10, померлого в 1996 році. Батьки позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1952 року по день смерті ОСОБА_8 - 28 січня 1979 року. Сім'я позивачки проживала в будинку, розташованому за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Пархоменко буд,2, який був побудований її батьком ОСОБА_8С, ще до вступу в фактичні шлюбні відносини з її матір'ю ОСОБА_9 і належав йому відповідно до записів у погосподарських книгах. Після смерті батька ОСОБА_8, відкрилася спадщина, яка складалась з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Київська область Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Пархоменко буд 2. За своє життя спадкодавець ОСОБА_8 не скористався своїм правом на випадок смерті та не залишив заповіту.

У зв'язку з тим, що батьки позивачки не зареєстрували належним чином свій шлюб, спадкоємцями першої черги за законом, згідно вимог ст. 529 Цивільного Кодексу Укдаїни в редакції 1963 року були тільки їхні діти, а саме: ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10, оскільки згідно вимог ст. 13 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР в редакції 1970 року, який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_8 права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних, органах запису актів громадського стану. Часом виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах запису актів громадського стану. Факт відсутності реєстрації шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується на її думку повідомленням № 1140/02-14/1 від 05.09.2009 року відділу РАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, яке знаходиться в матеріалах спадкової справи, відкритої Броварською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_9 яка померла 12.05.2009 року.

Після смерті ОСОБА_8 його спадкоємці, а саме: позивачка ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_4 та їх брат ОСОБА_10, у встановлений законом термін не звернулись до Броварської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а прийняли спадщину шляхом фактичного управління спадковим майном. Факт постійного проживання позивачки в спірному будинку підтверджується довідкою Великодимерської селищної ради від 28. 05. 2009 року № 1176. На момент смерті батька ОСОБА_8 позивачка була прописана та проживала в спірному будинку до 1992 року, користувалась та розпоряджалась як будинком з надвірними будівлями так і предметами домашньої обстановки та вжитку. У 1992 році позивачка отримала квартиру у місті Києві та переїхала туди на постійне місце проживання. Змінивши місце проживання позивачка не втратила зв'язків з спірним будинком, постійно провідувала проживаючу там матір, обробляла сад та город, разом зі своїм чоловіком побудувала на подвір'ї гараж та робила всі необхідні дії для підтримання будинку та надвірних будівель в належному стані.

12.05.2009 року померла її мати ОСОБА_9, після смерті якої позивачка дізналась про те, що будинок був незаконно оформлений у 2004 році на ім'я матері. Зазначений факт підтверджується довідкою з Великодимерської селищної ради від 27.05.2009 року № 1164. До смерті матері позивачка не ставила питання про визнання права власності на спадкове майно, оскільки була впевнена, що будинок зареєстрований на ім'я батька ОСОБА_8 Вже після смерті матері, позивачка дізналась, що нею був складений заповіт, згідно умов якого все майно, що їй належало вона заповідала співвідповідачу по справі, своїй онучці ОСОБА_2. Саме після смерті своєї матері ОСОБА_9 позивачка дізналась про порушення її прав і тому вважає, що нею не пропущені процесуальні строки для зверненням за захистом сврїх порушених прав до суду, оскільки згідно вимог ст. 548 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина, відкрилась в день смерті спадкодавця 1979 року, і з того моменту позивачка вважала себе співвласником спірного домоволодіння. Тому просила суд встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_8, на житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул.Пархоменко,буд. 2, визнати рішення виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 31.03.2006 року № 23 про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться за спірною адресою на ім'я ОСОБА_9 -незаконним та визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року позов задоволено. Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_8, на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Пархоменко, буд. 2. Визнано рішення виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 31.03.2006 року № 23 про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Пархоменко, буд. 2 на ім'я ОСОБА_9 - незаконним. Визнано за ОСОБА_13 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.100 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяв на час смерті ОСОБА_8, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ст.101 ЦК УРСР в редакції 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8, батько позивачки, помер 28 січня 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим, відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 14 (а.с. 7). На день смерті він проживав та був прописаний у будинку №2 по вул.Пархоменко, смт. Велика Димерка, Броварського району, Київської області, який згідно довідки селищного голови Великодимерської селищної ради від 25 травня 2009 року по погосподарській книзі №5 за 1977-1979 рр. значився за ним.

На день його смерті в зазначеному домоволодінні серед проживаючих значилися ОСОБА_14 дружина та діти: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Після смерті ОСОБА_8, у встановлений законом термін ніхто до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Докази реєстрації шлюбу між батьками позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутні.

Рішенням виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 31.03.2006 року № 31 виконком вирішив оформити право власності на житловий будинок по вул. Пархоменка, 2 на ім'я ОСОБА_9 на підставі її заяви та інвентаризаційної справи. На підставі зазначеного рішення на ім»я ОСОБА_15 виконкомом Великодимерської селищної ради 01.12.2006 року було видано свідоцтво про право власності б/н.

12.05.2009 року ОСОБА_9 померла, залишивши заповіт від 17.11.2006 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2.

У встановлений законом строк 15.07.2009 року ОСОБА_2 подала до Броварської районної держноткантори заяву про прийняття спадщини за заповітом.

01.09.2009 року до Броварської районної держноткантори заяву про прийняття спадщини за законом подала також позивачка, в якій зазначала, що на день смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями №2 по вул.Пархоменко, смт. Велика Димерка, Броварського району, Київської області, тобто фактично визнала, що спірний житловий будинок є спадковим майном після смерті її матері, не зазначаючи при цьому, що вважає цей будинок спадковим майном після смерті батька.

Задовольняючи позов суд першої інстанції керувався ст.ст.71, 529 ЦК УРСР 1963 року та виходив з того, що відповідно до погосподарських книг безспірно встановлено, що будинковолодіння належало померлому ОСОБА_8 на момент його смерті, тобто входило до спадкового майна і позивачка прийняла спадщину шляхом фактичного управління, оскільки була прописана та проживала в ньому.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може.

Відповідно до ст.105 ЦК УРСР в редакції 1963 року громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо)

Так дійсно, відповідно до попогосподарської книги спірне будинковолодіння на час смерті ОСОБА_8 рахувалося за ним, однак позивачка не довела, що воно було побудоване особисто ним на підставі відповідного дозволу або за належно затвердженим проектом, без відхилень від проекту та без грубих порушень основних будівельних норм і правил на відведеній належним чином йому для будівництва земельній ділянці і було введене в експлуатацію, тобто не було самочинним будівництвом, яким він був не вправі розпоряджатися і яке не нележало йому на праві особистої власності, а тому не могло бути спадковим майном.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів на підставі ст. 309 ЦПК України прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: