АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-3327/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Грищенко І.О.
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємства „Харківське міське бюро технічної інвентаризації, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив на підставі ст.48 ЦК України в редакції 1963 року визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими по вул. Бакуліна №19 в м. Харкові, укладеного 28 вересня 2000 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1-1164.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що нотаріусом у порушенні нотаріального законодавства в оспорюваному ним договорі безпідставно вказані надлишки земельної ділянки, площею 341кв.м, які внаслідок самозахвату малися у ОСОБА_4 та які на даний момент знаходяться у законному користуванні власників сусіднього домоволодіння ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та на яких розташовані належні їм самочинні споруди.

При розгляді справи за клопотанням ОСОБА_1 до участі у справі спочатку співвідповідачем залучено приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, а у подальшому її визнано третьою особою. Останньою подані письмові пояснення з приводу цього позову, в яких вона зазначає, що при посвідченні спірного договору не порушено жодного припису цивільного законодавства, а також дотримані всі вимоги Закону України „Про нотаріат та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення правочину з відчуження нерухомого майна.

Також за клопотанням позивача, який мотивував свої вимоги тим, що комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної інвентаризації (далі КП „ХМБТІ) на вищевказане домоволодіння, яке підлягало відчуженню, було видано довідку-характеристику, дані якої не відповідали дійсності в частині відсутності самовільних побудов на земельній ділянці, до участі у справі співвідповідачем залучено КП „ХМБТІ.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2010 року в позові ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено і рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2010 року залишено без змін.

14 грудня 2010 року на рішення суду першої інстанції Харківською міською радою подана апеляційна скарга, в якій вони просять змінити це рішення, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.09.2000р., укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на домоволодіння №19 по вул. Бакуліна в м. Харкові, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у цій частині. Зокрема вказують, що їх не залучено до участі у справі, незважаючи на те, що розпорядження землями територіальної громади міста Харкова належить до повноважень Харківської міської ради. При цьому посилаються на те, що спір про визнання права власності на обєкт нерухомого майна безпосередньо стосується Харківської міської ради як власника земельної ділянки, оскільки в предмет договору купівлі-продажу житлового будинку включені надлишки землі у розмірі 341кв.м. Вважають, що ОСОБА_4 не мав права укладати договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 на майно, яке йому не належало на праві власності, оскільки ці дії суперечать закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюванного договору, передбачених ст.48 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, оскільки він не є стороною договору і цей договір ніяким чином не порушує його права як власника сусіднього домоволодіння. Судом також правильно зроблено висновок про відсутність підстав про надання дозволу на повернення вартості домоволодіння покупцю та визнання права власності на житловий будинок №19 по вул. Бакуліна в м. Харкові за позивачем.

Як убачається з матеріалів справи, 28 вересня 2000 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Бакуліна №19 в м. Харкові. За вказаним будинком, згідно рішення виконавчого комітету Дзержинської ради від 26 липня 1955 року №20, була закріплена земельна ділянка площею 1159кв.м та 341кв.м надлишку. Цей договір укладено сторонами у письмовій формі, посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1-1164 та зареєстровано у комунальному підприємстві „Харківське міське бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2000 року за №200. На зазначеній земельній ділянці на той час були розташовані: жилий будинок літер „А-1 з прибудовою, саманний, житловою площею 44,2кв.м, та надвірні споруди: сарай „Б, сарай „В, погріб „Г, вбиральня „Д, душ „І, огорожа №1-3, що підтверджувалося довідкою-характеристикою, виданою КП „ХМБТІ за №1602552 від 31.08.2000року (а.с.11).

Цей договір є двостороннім правочином, він породжує відповідні права та обовязки для ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Договір купівлі-продажу укладено відповідно до вимог чинного на той час законодавства, при його підписанні волевиявлення учасників правочину було вільним, правочин учинено у письмовій формі, нотаріально посвідчений і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства. Окрім того, із змісту договору убачається, що на момент його укладання жилий будинок нікому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, не заставлений, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, право на нього у третіх осіб немає.

Таким чином, у продавця будинку ОСОБА_4 не було перешкод в реалізації свого права на розпорядження належним йому на праві власності жилим будинком.

Сторони вказаного договору ОСОБА_4 і ОСОБА_2 його ніколи не оспорювали. ОСОБА_4 помер в 2004 році і за життя ним не ставилися вимоги про визнання його недійсним. Окрім того, з часу укладання договору і до моменту звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду пройшло понад вісім років. Про те, що ОСОБА_2 став новим власником жилого будинку №19 по вул. Бакуліна в м. Харкові позивачу ОСОБА_1 було відомо на прикінці 2000року.

Право на звернення до суду з вимогою про визнання угоди недійсною з підстав передбачених ст.ст. 45-58 ЦК Української РСР в редакції 1963 року відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978року №3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними мали сторони, між якими укладено угоди, та інші сторони, права яких безпосередньо порушено. Якщо з урахуванням обставин у справі суд установив, що позивач не є стороною договору й безпосереднього його права такою угодою не зачіпаються, то це є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Харківська міська рада стороною спірного договору купівлі-продажу житлового будинку не була, її права та інтереси цим договором ніяким чином не зачіпалися та не порушувалися. В апеляційній скарзі не наведено жодного правового обґрунтування та конкретної норми матеріального права, тобто підставу для визнання цієї угоди недійсною. Доводи апелянта стосовно того, що при посвідченні цього договору нотаріус безпідставно вказав надлишок землі площею 341кв.м., який зареєстровано за будинком №19 по вул. Бакуліна №19 в м. Харкові, колегією суддів не приймаються, оскільки нотаріусом при посвідченні вищеназваного договору не було порушено жодного припису цивільного законодавства, нею дотримані всі вимоги Закону України „Про нотаріат та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо посвідчення правочину з відчуження нерухомого майна.

Окрім того, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2005 року, яке за твердженнями представників обох сторін у судовому засіданні апеляційної інстанції, не оскаржувалося в апеляційному порядку, отже, набрало законної сили і є чинним на теперішній час, Харківську міську раду зобовязано виділити ОСОБА_6 - власнику 35/100ч. домоволодіння по вул. Леніна №25 у м. Харкові, а саме із числа надлишків площею 341кв.м., які малися у сусідньому домоволодінні №19 по вул. Бакуліна, земельну ділянку площею 319кв.м. під самовільно побудовані нею двоповерхову прибудову та надвірні будівлі, а ОСОБА_5 власнику домоволодіння №16 по вул. Коломенській в м. Харкові, із цього ж надлишку, земельну ділянку площею 22кв.м (а.с.40-42).

З урахуванням вищевикладеного та, беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують, підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, колегії суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -