_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1605/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2011 Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Сватаненка В.І.

за участю секретаря Коваля В.П., представників сторін: позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 - Про поділ спільно нажитого майна подружжя, про визнання права власності на частину квартири та вселення; за зустрічним позовом: ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 Про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору є квартира АДРЕСА_1.

26.08.2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, виділ в натурі та вселення, по якому просить суд поділити між позивачем та відповідачем спільне нажите майно подружжя у вигляді спірної квартири у рівних частках по ? частині кожному, виділити позивачу в натурі ? частину вказаної квартири, визнати за позивачем право власності на ? частину вказаної спірної квартири та вселити позивача в ? частину зазначеної квартири, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті державного мита, витрат по оплаті ІТЗ, витрат за проведення судової експертизи.

24.12.2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом, який у подальшому був уточнений, про визнання майна особистою приватною власністю та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, по якому просять суд визнати ? частину спірної квартири особистою приватною власністю ОСОБА_4

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 третя особа Китївський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраціїухвалою суду від 1.12.2011 року закрито.

Позивач, ОСОБА_3, та його представник свій позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнавали, просили суд відмовити йому в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_4, та її представник позов не визнавали, просили в позові відмовити, свій позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_5, позов не визнала, просила в позові відмовити, свій позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи представника позивача, дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, вважає позовні вимоги ОСОБА_3 такими що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 необхідно задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

На підставі свідоцтва про право власності №0594 та розпорядження органу приватизації №594 від 19.06.1996 року ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_5 є власниками рівних часток квартири АДРЕСА_2. /а.с. 106, 107/

14 серпня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб в Відділі РАГС Приморської райадміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, актовий запис № 440./а.с. 220/

10.08.2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено попередню угоду про укладення договору і передачу завдатку за якою перша передала другій завдаток у сумі 20 800 грн за подальшу купівлю квартири АДРЕСА_2, загальна сума складала 234 000 грн, що в еквіваленті складає 45 тис. доларів США./а.с. 113/

27.08.2004 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_5) Т.В. та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_7 купила квартиру АДРЕСА_2, що в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 82, 4 кв.м., в тому числі житловою площею 56, 4 кв.м, за 14 008 грн. Даний договір був посвідчений нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 /а.с. 111/

У той же день - 27.08.2004 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою ( державний нотаріус ОСОБА_9В.) було посвідчено інший договір купівлі-продажу, згідно якому ОСОБА_10 продала а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили в рівних частках кожна квартиру № 96 у будинку № 60, корпус 1 по вул.. Ак. Вільямса в м. Одесі, та яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 63, 1 кв.м., в тому числі житловою площею 37, 6 кв.м. за 19 800 грн. /а.с. 57/

При укладанні даного договору купівлі-продажу в Першій Одеській державній нотаріальній конторі нотаріусом ОСОБА_9 згідно інструкції були отримані заяви у продавця квартири ОСОБА_10, про те що вказану в договорі квартиру вона придбала поза шлюбом, за власні кошти, у шлюбі не перебуває, та ні з яким чоловіком однією сім*єю не проживає, та ознайомила з даною заявою покупців, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с. 169 оборот/

Також нотаріус ОСОБА_9 отримала і заяву у ОСОБА_3 про те що він дає згоду на придбання його дружиною ОСОБА_4, частини квартири, зазначеної в договорі, за ціну та на умовах за її розсудом, на спільні кошти, в період перебування в зареєстрованому шлюбі./а.с. 182/

Суд дає правову оцінку даній заяві ОСОБА_3, що вона не спростовує того факту, що квартира по вулиці Ак. Вільямса була придбана за кошти від продажу квартири по вул. Рішельєвській, виходячи з наступних міркувань.

Оскільки обидві угоди укладались в один день, але у різних нотаріусів, та попередня угода свідчить про те, що квартира по вул. Рішельєвська була продана за 45 000 дол. США, що цілком було достатнім для придбання іншої нерухомості квартири АДРЕСА_3 за меншу суму.

Надавши правову оцінку доказам, які були представлені суду особами, які приймають участь у справі суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_5 були власниками квартири, по вулиці Рішельєвська, в рівних частках з 1996 року, до реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_11, тобто частина в квартирі є дошлюбним майном ОСОБА_12.

ОСОБА_3 посилається на те що квартира по вулиці Ак. Вільямса була придбана за спільні кошти подружжя, а не від продажу квартири по вулиці Рішельєвська, оскільки в договорі купівлі-продажу квартири по вулиці Рішельєвська вказана сума 14 008 грн., а квартира по вулиці Ак. Вільямса була придбана за 19 800 грн. та частина грошей належить йому про що свідчить заява, яка була посвідчення нотаріусом при укладанні договору купівлі-продажу квартири по вул.. Ак. Вільямса - згода на придбання даної квартири, в якій він зазначає, що не заперечує щодо придбання квартири за спільні кошти.

Однак дана особиста заява ОСОБА_3 не спростовує того факту, що в той же день його дружина разом з донькою придбали за власні кошти іншу - спірну квартиру за суму 19800 грн., на який він наполягав.

Між іншим, ОСОБА_4 стверджувала, що спірна квартира була придбана за 40000 доларів США, а в договорі була зазначена інвентаризаційна вартість квартири за угодою сторін договору.

З метою дотримання процедури правильності укладання договору, нотаріус ОСОБА_9 в день укладання договору купівлі-продажу посвідчила заяву ОСОБА_3, відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також, дана інструкція передбачає, що правочини щодо розпорядження майном є спільною сумісною власністю, які подаються для нотаріального посвідчення, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами, а договір купівлі - продажу квартири був підписаний тільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що також є свідченням про те, що ОСОБА_3 не є співвласником майна.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували суду, що ОСОБА_3 не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сімї, не мав самостійного заробітку та доходів, що є істотною обставиною по справі.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2007 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 було розірвано. /а.с. 8, 9/

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Одним з пріоритетних напрямків розвитку правового регулювання інституту сімейного права є законодавча регламентація майнових правовідносин подружжя.

Положеннями Цивільного та Сімейного кодексів України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Тобто перебуваючи у шлюбі ОСОБА_4 не змогла б укласти будь яку угоду без дозволу чоловіка ОСОБА_3

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 належними та допустимими доказами довела суду, що 1/2 частини спірної квартири вона придбала за кошти, отримані від продажу дошлюбного майна.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, ст. 57 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 Про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_4.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 - Про поділ спільно нажитого майна подружжя, про визнання права власності на частину квартири та вселеннявідмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, судовий сбір 137,20 грн.

Скасувати арешт на ? частину квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 60, корп..1АДРЕСА_5, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2008 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Сватаненко В. І.