АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 1722 Головуючий суддя І інстанції Болибок
Провадження № Суддя доповідач Черкасов В.В.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді- Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Харченко М.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Дергачівський завод турбокомпресорів»

на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2010

року

по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дергачівський завод турбокомпресорів» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року ВАТ «Дергачівський завод турбокомпресорів» (далі ВАТ «ДЗТ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року недійсним з зобовязанням сторін повернути все отримане по договору.

В обгрунтуванні позову позивач зазначав, що майновий комплекс ВСМ №516323 був придбаний на біржових торгах за ціною 17272,00 грн. Договір був укладений за результатами відкритих торгів у відповідності із протоколом біржового аукціону по відчуженню майна ВАТ «ДЗТ» від 30.09.2005 року. Позивач вважає, що даний договір укладений із порушенням норм чинного законодавства і може бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги змінив, звернувшись з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Комунального підприємства технічної інвентаризації (далі КП ТІ) «Інвенрос». ВАТ «ДЗТ» про визнання договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року недійсним з зобовязанням сторін повернути все отримане по договору, мотивував позов тим, що у процесі розгляду справи стало відомо, що відповідач ОСОБА_1 вже не є власником майна. Згідно довідки КП ТІ «Інвенрос» 93/100 частини майна належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до договору дарування від 21.04.2007 року. Вартість вищевказаного майна склала 17 272,00 грн. ВАТ «ДЗТ» вважає, що ОСОБА_1 не набув права власності на майно, тому власником 93/100 частини майна залишився позивач. У ОСОБА_1 не було правових підстав на укладення договору дарування між ним та ОСОБА_3

Тому позивач просив визнати недійсним договору дарування, укладеного 21.04.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за №1064; витребувати від ОСОБА_3 на користь ВАТ «ДЗТ» 93/100 частини комплексу стадіон «Авангард», що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м.Дергачі, вул. Петровського, 106; зобовязати КПТІ «Інвенрос» скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи: про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 93/100 частини комплексу стадіон «Авангард», що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м.Дергачі, вул. Петровського, 106, та про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 93/100 частини комплексу стадіон «Авангард».

В судове засідання відповідачі не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 224 ЦПК України.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року в задоволенні позову ВАТ «ДЗТ» відмовлено. Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на обєкт нерухомості - стадіон «Авангард», який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м.Дергачі, вул. Петровського, 106, які були вжиті згідно ухвали Дергачіівського районного суду Харківської області від 28.03.2008 року скасовані.

В апеляційній скарзі ВАТ «ДЗТ» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що суд не повно зясував обставини, що мають значення для справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не зявився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Справа судовою колегію розглянута у відповідності до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ВАТ "ДЗТ" не доведено та не надано суду доказів щодо порушення його прав під час вчинення договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року, 93/100 частин стадіону "Авангард", розташованого за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Петровського №106. Тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні вимоги про визнання договору купівлі- продажу недійсним, оскільки немає правових підстав для задоволення вимоги про визнання недійсним договору дарування, витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов'язання вчинити певні дії.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до протоколу №П- 194/2005 біржового аукціону по реалізації майна ВАТ "ДЗТ" від 30.09.2005 року, покупцем об'єкту нерухомості: стадіону позначеного в плані літ. "А-1" із цегли, площею 180,40 м2, вбиральні літ. "Б" двох підсобних приміщень літ. "В", "Г", огорожі N1-2, які розташовані за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Петровського №106, є ОСОБА_1, початкова ціна була встановлена 17 272,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №2044, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, ВАТ"ДЗТ" в особі керуючого санацією ОСОБА_5, що діяв на підставі постанови господарського суду Харківської області від

22.06.2004року, продав, а ОСОБА_1 купив за 17 272,00 грн., 93/100 частки комплексу, який складається з: об'єкту нерухомості - стадіону позначеного в плані літ. "А-1" із цегли, площею 180,40 м2, вбиральні літ. "Б" двох підсобних приміщень літ. "В", "Г", огорожі N1-2, які розташовані за адресою: Харківська область м. Дергачі вул. Петровського №106. Кошти за вказане майно покупець перерахував на рахунок продавця до підписання договору.

Згідно договору дарування від 21.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1064, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 належні йому на праві власності ці спірні нежитлові будівлі.

Згідно листа КПТІ «Інвенрос» від 06.05.2008 року, 93/100 частин стадіону "Авангард", який розташований за адресою: Харківська область м.Дергачі вул. Петровського №106, належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 21 квітня 2007 року, а 7/100 частин - ВАТ «ДЗТ» по свідоцтву про право власності, виданого Дергачівською міською радою Харківської області 10.06.2003 року.

При цьому згідно постанови господарського суду Харківської області від 21.08.2008 року, ВАТ «Дергачівський завод турбокомпресорів визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно ч.І ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.І ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним

(оспорюваний правочин).

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-ХП, заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які містять план санації, можуть бути продаж частини майна боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу від 03.10.2005 року керуючий санацією ОСОБА_5 діяв відповідно до вимог ст.ст. 17-20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-ХП та в межах своїх повноважень, наданих цим Законом.

Судом першої інстанції обгрунтовано не взяті до уваги посилання позивача про те, що відчуження майна здійснено поза волею власника, який конкретно визначив умови реалізації об'єкту в плані санації, оскільки відповідно до ч.9 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343- ХП, власник майна боржника (орган управління майном боржника) не може обмежувати повноваження керуючого санацією щодо розпорядження майном боржника.

До того ж, відповідно до ч.7 ст. 18 цього Закону, керуючий санацією щоквартально звітує перед комітетом кредиторів.

План санації ВАТ "ДЗТ" був розглянутий та погоджений комітетом кредиторів 07.07.2004 року та затверджений ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2004 року, передбачав продаж незадіяних активів, у тому числі стадіону "Авангард".

Доводи в апеляційній скарзі ВАТ «ДЗТ» стосовно того, що ним в ході розгляду справи по суті були доповнені позовні вимоги про визнання зазначеного договору купівлі - продажу не дійсним з підстав порушення процедури реалізацій майна підприємства, яка істотно обмежила можливість найвигіднішої реалізації майна боржника, обгрунтовано не прийняті судом першої інстанції та не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вимоги позивачем щодо визнання саме протоколу №П-194/2005 біржового аукціону по реалізації майна ВАТ "ДЗТ" від

30.09.2005року, відповідно до якого укладено було оспорюваний ним договір купівлі - продажу від 03.10.2005 року з підстав порушення процедури реалізацій цього майна підприємства - недійсним, як при звернені до суду з позовом, так при зміни своїх вимог в ході розгляду справи по суті не предявлялись.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не надано доказів того, що в плані санації міститься заборона щодо реалізації майна шляхом проведення біржового аукціону.

Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Належних доказів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції про те що відповідачами укладені договори здійснені в порушення вимог діючого законодавства, позивачем у відповідності до вимог передбачених ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано.

За таких обставин судова колегія знаходить, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову щодо визнання стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно суми боргу на користь позивача за вищевказаними договором.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги ВАТ «ДЗТ» висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.І ст.307,ст.ст.308, 313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст.315, 317, 319,325 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Дергачівський завод турбокомпресорів»- відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2010 року- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого касаційного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді