АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-728/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Сиротников Р.Є.
Категорія: право власності Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Нураддіна Садіраддін огли на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Нураддіна Садіраддін огли про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2007 року позов задоволено. За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2ч. квартири АДРЕСА_1 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя.

22 червня 2009 року ОСОБА_1С.о. звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2007року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2009 року, залишеної без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15 вересня 2009 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1С.о. про перегляд рішення суду від 22.06.2007року за нововиявленими обставинами відмовлено.

19 листопада 2010 року ОСОБА_1С.о. повторно звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду першої інстанції від 22 червня 2007року за нововиявленими обставинами, але з інших підстав. Зокрема, в якості підстави для його скасування ОСОБА_1С.о. посилається на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.06.1995р., яким було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 У названому судовому рішенні встановлено дослівно, що «сторони длительное время не поддерживают супружеские отношения, не ведут совместного хозяйства, проживают раздельно. При таких обстоятельствах суд считает, что семья разпалася окончательно и восстановлена быть не может». Цей факт не було враховано і не могло бути враховано Московським районним судом м. Харкова при ухваленні рішення від 22.06.2007року про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2ч. належної йому квартири АДРЕСА_2, оскільки при розгляді справи була надана лише резолютивна частина даного рішення, т.я. повний текст рішення отримано ним лише 18 листопада 2010 року, а саме після неодноразових звернень до суду, починаючи з 2007 року. Ці обставини, на його думку, мають суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки така преюдиція спростовує висновок Московського райсуду м. Харкова про те, що на 04.08.2000року вони проживали разом і вели спільне домашнє господарство, перебуваючи у шлюбі.

На заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з вказаних підстав ОСОБА_2 подала свої письмові заперечення, в яких виклала доводи та міркування з цього приводу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року в задоволенні заяви ОСОБА_1С.о. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.06. 2007р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Нураддіна Садіраддін огли про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1С.о. просить ухвалу суду від 13.12.2010року скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його заяви від 19.11.2010року про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, на порушення норм процесуального права. При цьому вказує на те, що оскільки спірна квартира придбана в 2000році, тобто після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 і розірвання шлюбу за рішенням суду, отже є його приватною власністю, тому до спірних правовідносин слід застосовувати не ст.ст. 60, 68, 70 СК України, а інші норми чинного законодавства, а саме ч.2ст.114, ч.3ст.57 СК України, ст.ст. 316, 317, 386, 391 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Підставою перегляду судових рішень у порядку, передбаченому главою 4 Розділу V ЦПК України, можуть бути лише обставини, перелічені в ст.361 цього Кодексу.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1981 року №1Про практику перегляду судами у звязку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанови у цивільних справах, що набрали законної сили (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998року №5), як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які не могли бути встановлені при виконанні вимог ст.15 ЦПК України (в редакції 1963року).

Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України для перегляду рішення необхідно виявлення істотних для справи обставин, які не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Отже, йдеться про обставини, які існували на момент вирішення справи, але з різних причин не були відомі заявникові або суду.

Відмовляючи ОСОБА_1С.о. у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд обґрунтовано виходив з того, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, оскільки вони існували на той час, коли було встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1С.о. та ОСОБА_2

Як убачається з матеріалів справи, про існування рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.06.1995року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1С.о., останньому достовірно було відомо, оскільки саме він був позивачем у справі, приймав участь в судовому засіданні при розгляді його позову по суті, в тому числі при проголошенні рішення у цей день.

За нормами КпШС УРСР, який був чинним до 01 січня 2004 року, тобто до ведення в дію Сімейного кодексу України в редакції 2003року, шлюб вважався розірванням між колишнім подружжям якщо один з них на підставі рішення суду отримав в органах РАЦС свідоцтво про розірвання шлюбу. Між тим, розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1С.о. оформлялося в органах РАЦС за сплином десяти років - 13 травня 2005 року, згідно свідоцтва (а.с. 16).

Наявність інших істотних по справі обставин, які не були і не могли бути відомі заявнику при ухваленні судом рішення 22 червня 2007 року ОСОБА_1С.о. ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовані та відповідають вимогам ст.ст. 361, 365 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду від 13 грудня 2010 року постановлена у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому колегія судів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.1, 312ч.1п.1, 313, 314ч.1п.4, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Нураддіна Садіраддин огли відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -