АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/5645/11 Справа № 22ц-8808/11 Головуючий у 1 й інстанції - Бойко О.М. Доповідач - Колодяжна(Костюченко) Н.Є. .
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - Костюченко Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Максюта Ж.І.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2011 року, яким відмовлено в задоволенні його позову про розірвання шлюбу, - з тих підстав, що висновки районного суду суперечать обставинам справи.

Під час вирішення спору суд 1-ї інстанції встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2002 року, мають двох малолітніх дітей, врахував, що з часу звернення до суду відносини між сторонами покращились, вони проживають разом та ведуть спільне господарство, а тому дійшов висновку, що збереження шлюбу є можливим та відмовив в задоволенні позову про його розірвання.

Апеляційний суд вважає рішення законним, таким, що має бути залишено без змін, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та закону.

З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей - сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Під час вирішення спору судом 1-ї інстанції вірно враховано наявність у сторін малолітніх дітей, ту обставину, що з часу звернення до суду з позовом відносини між сторонами покращились, вони проживають разом та ведуть спільне господарство, а тому суд дійшов вірного висновку, що збереження шлюбу є можливим та відмовив в задоволенні позову про його розірвання. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2, заявляючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, не довів, що

подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх малолітніх дітей.

Доводи скарги про невідповідність рішення фактичним обставинам справи є безпідставними з урахуванням викладеного вище. Крім того, апеляційний суд вважає, що необґрунтоване серйозними доказами небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачкою, не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу, в той час коли відповідачка проти розірвання шлюбу категорично заперечує, вважає за можливе збереження сім'ї в якій виховуються двоє малолітніх дітей.

Таким чином, встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права, а наведені доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують. Тому апеляційний суд вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: