Справа № 2-151/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2011 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гуменної Н.М.

при секретарі Трембач М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_3 держкомзему у Сколівському районі Львівської області про скасування державного акта на право власності на землю та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою в смт. Славське по вул. О. Степанівни. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державного акта їй належить земельна ділянка площею 0,3970 га. для ведення ОСГ. Влітку 2010 року ОСОБА_2 безпричинно стала скандалити та чинити їй перешкоди в користуванні вищезгаданою земельною ділянкою. З цього приводу вона зверталась в Сколівський РВ, однак отримувала постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 На даний час вона продовжує чинити перешкоди у використанні земельної ділянки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 дав пояснення аналогічні наведеним та доповнив, що ОСОБА_1 не може працювати на спірній земельній ділянці, оскільки ОСОБА_2 кричить та виганяє її з ділянки. Адвокат ОСОБА_5 та представник ОСОБА_4 просять позов задоволити.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала та подала зустрічний позов, згідно якого просить скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку та зобовязати ОСОБА_1 повернути їй самовільно захоплену земельну ділянку площею 0,06 га. біля її житлового будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її батько ОСОБА_6 в смт. Славське по вул. О. Степанівни, 9 мав власний житловий будинок та користувався земельними ділянками площею: 0,15 га. для обслуговування житлового будинку, 0.45 га. для ведення особистого селянського господарства. 03.07.1976 року її батько помер. Після його смерті в будинку продовжували проживати вона з мамою, братами та сестрами, і вони продовжували користуватись згаданими земельними ділянками. В 1984 році вона виїхала проживати в Полтавську область. В будинку залишились проживати мати, брати і сестри. Брат ОСОБА_7 до дня смерті, а саме до 2002 року та брат ОСОБА_8 до 2007 року проживали в будинку і користувались земельною ділянкою площею 0,45 га., за яку сплачували земельний податок. Брат ОСОБА_7 дозволив ОСОБА_1 лише косити на даній земельній ділянці. У 2007 році ОСОБА_1 виготовила Державний акт. В 2009 році вона переїхала на

постійне місце проживання в смт. Славське і отримала рішення Славської селищної ради від 24.02.2009 року, яким їй надано у приватну власність земельну ділянку площею 0.15 га. для обслуговування житлового будинку. Саме у 2009 році вона дізналась, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, яка належала її батькам. Крім того, ОСОБА_1 встановила на згаданій земельній ділянці огорожу і захопила ще земельну ділянку площею 0,06 га., яка належить їй на підставі рішення селищної ради. На даний час біля її житлового будинку в користуванні є земельна ділянка площею 0,09 га. замість 0,15 га. Вважає, що ОСОБА_1 незаконно одержала у власність земельну ділянку, оскільки ніхто із сусідів не підписував акту узгодження меж.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 дали пояснення аналогічні наведеним, просять позов задоволити. Крім того, ОСОБА_2 доповнила, що земельна ділянка, на яку ОСОБА_1 виготовила Державний акт належала її батькам, а тому така повинна була бути нею успадкована після їх смерті.

ОСОБА_1 подала заперечення на зустрічний позов ОСОБА_2, згідно якого вважає, зустрічний позов ОСОБА_10 безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В поданому зустрічному позові ОСОБА_2 просить скасувати Державний акт на земельну ділянку, однак залучає до участі в розгляді справи Славську селищну раду та ОСОБА_3 держкомзему в якості третіх осіб, а не в якості відповідачів, що порушує процесуальні права цих сторін. Вважає, що вона не може бути відповідачем по даній справі, а має бути залучена до участі в розгляді справи в якості третьої особи. Крім того, згідно записів в погосподарських книгах за житловим будинком в смт. Славське по вул. Степанівни, 22 рахувалась земельна ділянка площею 0.09 га. і саме на земельну ділянку такою площею повинна претендувати ОСОБА_2 Їй надана земельна ділянка площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку, але встановлення меж цієї земельної ділянки не проводилось. Земельна ділянка, яка передана їй для ведення особистого селянського господарства розташована через дорогу від господарства ОСОБА_2 і за користування земельною ділянкою вона сплачувала земельний податок. Вважає, що в позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Предстваник Славської селищної ради позов ОСОБА_1 просить задоволити, а у зустрічному позові ОСОБА_2 просить відмовити.

Представник управління Держкомзему у Сколівському районі щодо винесення рішення покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що у 1992-1993 роках він, працюючи землеупорядником в Славській селищній раді здійснював обміри земельної ділянки за адресою смт. Славське по вул. О. Степанівни, 9. Якою площею була земельна ділянка біля будинку пригадати не може, оскільки пройшло досить багато часу. Заміри були здійсненні ним за вказівкою господаря будинку. Абрисів земельної ділянки на той час не було.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 слід задоволити, а у зустрічному позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст.90, ч.1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2005 року Славською селищною радою винесено рішення, згідно якого ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,3970 га. для ведення особистого селянського господарства по вул. О. Степанівни в смт. Славське.

03.04.2007 року ОСОБА_1 одержала Держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3970 га. для ведення особистого селянського господарства.

Згідно довідки Славської селищної ради №3652 від 23.11.2010 року при переобмірах ділянки ОСОБА_2 встановлено, що житловий будинок в смт. Славське по вул. О. Степанівни знаходиться на земельній ділянці яка має площу 0,09 га.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 безпричинно чинить перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності. Про неможливість самостійного господарювання та користування земельною ділянкою ОСОБА_1, як власника свідчать постанови про відмову в порушенні кримінальних справ відносно ОСОБА_2 від 28.08.2010 року та від 06.10.2010 року.

Земельна ділянка, яка надана ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства не є суміжною ділянкою із земельною ділянкою ОСОБА_12, а розташована через дорогу від господарства ОСОБА_2, що стверджується також, схемою розміщення земельної ділянки громадянки ОСОБА_2, яка складена землеупорядником Славської селищної ради ОСОБА_13 та погоджено селищним головою ОСОБА_14

Покликання ОСОБА_2, що ОСОБА_1 захопила її земельну ділянку, суд до уваги не бере, оскільки таке спростовується кадастровим планом земельної ділянки ОСОБА_1 погодженого начальником районного відділу земельних ресурсів згідно якого від літери А до літери Б земля ОСОБА_1 межує із землями Славської селищної ради від літери Б до літери А із земельною ділянкою ОСОБА_15

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 самовільно захопила земельну ділянку площею, 0.06 га. є безпідставним, оскільки не проводилось також і встановлення та узгодження меж земельної ділянки, яка надана ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку.

Покликання ОСОБА_2, що земельні ділянки, якими користувався її батько є предметом спадкового майна, суд вважає надуманим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померлий не мав правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а тому така не могла бути предметом спадкового майна.

З поданої зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 держкомзему у Сколівському районі залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, хоча оскаржується виданий ним Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Залучення до участі в розгляді справи ОСОБА_3 держкомзему у Сколівському районі в якості третьої особи, а не в якості відповідача, не відповідає вимогам закону, так як обсяг процесуальних прав відповідача та третьої особи є різним. В судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про залучення в якості відповідача ОСОБА_3 держкомзему, а суд у відповідності до ст.33 ЦПК України не вправі визначати коло відповідачів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_3 держкомзему у Сколівському районі Львівської області про скасування державного акта на право власності на землю та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки слід відмовити.

Позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки своїми діями ОСОБА_2 не надає можливості ОСОБА_1 користуватись земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, а відтак суд вважає, що ОСОБА_2 слід зобовязати не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою площею 0,3970 га., що розташована за адресою смт. Славське, вул. О. Степанівни, Сколівського району Львівської області.

Керуючись ст.ст.10-12,33,60,88,213,215,218 ЦПК України,

ст.ст.78,81,90,116,125,126,ч.2 ст.152,ч.2 ст.158 ЗК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, задоволити.

ОСОБА_16 ОСОБА_17 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою площею 0,3970 га., що розташована за адресою смт. Славське, вул. Олени Степанівни, Сколівського району Львівської області.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_3 держкомзему у Сколівському районі Львівської області про скасування державного акта на право власності на землю та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Гуменна

Оригінал рішення