АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: поділ майна подружжя Доповідач: Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Цвірюка В.О., Крилової Т.Г.,

при секретарі Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі відділення «Державинське» філії ПАТ «ОТП Банк», третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання факту проживання однією сім*єю, визнання права спільної сумісної власності, розподілу спільного майна, визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та арешту -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що фактично проживала однією сім*єю та вела спільне господарство з ОСОБА_3 ще до реєстрації їх шлюбу. Вказувала, що їх спільними зусиллями, під час проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу, було придбано нерухоме майно та автомобіль. Після уточнення позовних вимог остаточно просила визнати факт проживання однією сім*єю її та ОСОБА_3 з 2007 року; визнати право спільної сумісної власності її та ОСОБА_3 на житловий будинок літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, на автомобіль Mercedes-Benz держномер НОМЕР_1; на земельну ділянку площею 0,0624 гектара за адресою: АДРЕСА_2. Також просила поділити зазначене майно та визнати за нею право власності на ? частини кожного з об*єктів поділу, та виключити з акту опису та арешту майна житловий будинок літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач та її представник уточнений позов підтримали, пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знайомі з 2004 року, фактично проживали разом до шлюбу, вели спільне господарство, витрачали сумісні гроші на будівництво будинку, оскільки обидва працювали, це єдине житло у сім*ї, в якій зараз народилось дві дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив факт сумісного проживання та ведення спільного господарства з позивачкою з 2007 року, та факт придбання спірного майна за спільні кошти.

Представник ПАТ «ОТП Банк» проти позову заперечував, вважав вимоги позивача не доведеними.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволений в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати зазначене судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з*ясування судом обставин справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті самі доводи, якими заперечував проти позовних вимог ОСОБА_2

Позивач заперечувала проти апеляційної скарги, наполягала на обґрунтованості позовних вимог.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ПАТ «ОТП Банк» задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрували шлюб 15 липня 2008 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Родина ОСОБА_2 мешкає разом за адресою: АДРЕСА_1.

Судовою колегією встановлено, що між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір від 11 вересня 2008 року, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 195 000 доларів США. Зазначений кредитний договір забезпечений іпотекою, предметом якої є житловий будинок літ. «А-2», за адресою: АДРЕСА_1. Виконавчим написом нотаріуса від 25.06.2009 р. з ОСОБА_3 стягнута заборгованість за кредитним договором 530 494,22 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2009 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто 180 000 грн.

25.01.2010 року Київським ВДВС Харківського міського управління юстиції був здійснений опис та накладений арешт на житловий будинок літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім*ю складають особи, які спільно проживають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та обов*язки. Подружжя вважається сім*єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв*язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми або з інших поважних причин не проживають спільно. Сім*я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.2 ст.21 СК України проживання однією сім*єю чоловіка і жінки без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов*язків подружжя.

Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вважав доведеним факт проживання ОСОБА_3 однією сім*єю без реєстрації шлюбу з початку 2007 року, однак матеріали справи не містять беззаперечних належних доказів зазначених обставин.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на показах свідків, до яких суд апеляційної інстанції ставиться критично. Пояснення свідків є не конкретними, подекуди містять суперечності, ґрунтуються на припущеннях. Повідомивши суду, що ОСОБА_3 вели спільне господарство до реєстрації шлюбу свідки не зазначили конкретні обставини за яких дійшли такого висновку. Крім того свідки допитані при розгляді справи є друзями ОСОБА_3, тому зацікавлені у вирішенні справи на користь цього подружжя.

ОСОБА_2 вказувала, що проживаючи з ОСОБА_3 однією сім*єю протягом 2007 року вона мала великий дохід, який витрачала на будівництво будинку для спільного проживання, однак зазначені обставини також залишились не доведеними, належних доказів цього суду не надано. Довідка по дохід ОСОБА_2 отриманий протягом 2010 року таким доказом не являється.

Із акту виконаних робіт на ім*я ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) від 28.11.2006 року не вбачається що роботи, про виконання яких йдеться в акті, мають відношення до спірного нерухомого майна. Місцем проживання позивача у цьому документі зазначена кв. АДРЕСА_3.

Між тим, спірним є житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 501,0 кв.м, житловою площею 256,1 кв.м. розташований на земельній ділянці площею 937 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Згідно копії витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно будинок належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Київської районної ради від 11 червня 2008 року за НОМЕР_2.

ОСОБА_3 пояснював, що у 2006 році він уклав договір купівлі-продажу будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1, та на земельній ділянці за цією адресою, спільними з ОСОБА_2 майновими зусиллями, побудував спірний будинок літ. «А-2». Цей будинок прийнятий в експлуатацію, право власності на нього визначено за ОСОБА_3 в порядку забудови.

Матеріали справи не містять належних доказів які б дозволяли точно визначити період будівництва літ. «А-2» житлового будинку АДРЕСА_1. Акт прийняття будинку в експлуатацію, рішення виконавчого комітету Київської районної ради від 11 червня 2008 року за НОМЕР_2 суду не надано.

Житловий будинок літ. «А-2» відсутній у технічному паспорті станом на 20.06. 2006 року, був відображений у технічному паспорті складеному вже станом на 04.09.2007 року. Із зазначених технічних паспортів вбачається, що будинок літ. «А-1», придбаний ОСОБА_3 у 2006 році, із прибудовами увійшов у склад будинку літ. «А-2».

Таким чином, ОСОБА_2 не доведено, що будівництво житлового будинку літ. «А-2» почалося лише з січня 2007 року і не велося протягом 2006 року, тобто в той час, за який встановити факт проживання однією сім*єю з ОСОБА_3 позивач не просить.

Спірним, також, є житловий будинок № 8 загальною площею 382,4 кв.м., житловою площею 220,7 кв. м. з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,0624 га на якій він розташований. Правовстановлюючих документів на цей будинок матеріали справи взагалі не містять. З пояснень сторін вбачається, що зазначений будинок ОСОБА_3 набув на підставі договору дарування.

В силу ч. 1 ст. 69 СК України, предметом поділу майна подружжя є майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності. За змістом же п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, майно, набуте чоловіком навіть за час шлюбу, але на підставі договору дарування є його особистою приватною власністю.

Доказів того, що під час шлюбу з ОСОБА_2 вартість зазначеного будинку значно збільшилась внаслідок спільних трудових чи грошових затрат (ст. 62 СК України), матеріали справи не містять.

За таких обставин, навіть за умови встановлення судом факту спільного проживання позивача с ОСОБА_3 з початку 2007 року, відсутні будь-які правові підстави для визнання житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та поділу цього будинку та земельної ділянки на якій він розташований, що згодом була приватизована ОСОБА_3

Щодо автомобіля Mercedes-Benz держномер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_3 з 26.02.2008 року, також відсутні докази того, що він був придбаний не за особисті кошти відповідача.

Крім того, навіть якщо спірне майно і було б об*єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3, суд безпідставно відступив від рівності часток у такому майні і визнав за ОСОБА_2 право власності на ? частини кожного з об*єктів поділу, оскільки не доведена наявність підстав визначених ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України. Визнавши за позивачем право власності на ? частини автомобіля, суд не врахував, що автомобіль є неподільною річчю в силу ст. 183 ЦК України.

Без жодних правових підстав були задоволені судом першої інстанції вимоги про виключення з акту опису та арешту майна житлового будинку літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1, оскільки діючим законодавством не передбачена необхідність попередньої згоди органів опіки та піклування для проведення опису та арешту майна.

Судова колегія вважає, що вимоги, заявлені ОСОБА_2, проти яких фактично не заперечує ОСОБА_3, є намаганням уникнути від майнової відповідальності ОСОБА_3 за його зобов*язаннями перед ПАТ «ОТП Банк».

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2011 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі відділення «Державинське» філії ПАТ «ОТП Банк», третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання факту проживання однією сім*єю, визнання права спільної сумісної власності, розподілу спільного майна, визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та арешту.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: