Справа №2-720/2011 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 листопада 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого судді Румянцевої Н.О., при секретареві Ляшик С.В., за участю: позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Вимоги мотивував тим, що 23.12.2003 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 2 000 євро, що на час укладення договору було еквівалентно 21 000,00 грн., які відповідач зобовязалася повернути до 31.12.2010р.
В порушення умов договору позики відповідач суму позики у зазначений термін не повернула.
В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
23.12.2003 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 2000 євро, що нас складення договору позику було еквівалентно 21 000,00 грн. з умовою повернення суми боргу до 31.12.2010р.
В порушення умов договору позики відповідач суму позики у зазначений термін не повернула.
Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором позики встановлена сума, що підлягає поверненню та гранична дата повернення боргу. Спала відсотків за користування позикою не встановлювалась, тому вимога щодо стягнення відсотків від суми позики задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню..
В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.
На підставі ст.ст. 525, 526, 536, 625 ЦК України та керуючись ст.10, 14, 60, 62, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 219,18 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн., а всього 339,18 грн..
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом по письмовій заяві відповідача, поданої протягом 10-ти днів з моменту отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в Апеляційний суд Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-ти денний строк з моменту оголошення рішення чи отримання його копії апеляційної скарги.

У випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя: