Справа №22-ц-4/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної Л.О., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2010 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 02 вересня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 88 343 грн. 41 коп.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь держави 147 грн. 25 коп. судового збору, тобто по 73 грн. 62 коп. з кожного.

Відмовлено ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні іншої частини позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову у звязку з його необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 17 вересня 2010 року виправлена описка, допущена у рішенні.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені або невірно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом, свої вимоги обгрунтовував тим, відповідачі не виконують взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 0. Просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 04.02.2010 р. складає: по кредиту 10 086,69 швейцарських франків; по відсотках зі ставки 10,2% - 1560,56 швейцарських франків; пені по простроченій заборгованості по кредиту 30,06 грн.; пені по простроченій заборгованості по відсотках 17,80 грн.; неустойки 500 грн.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути з відповідачів вказані кошти, розмір яких на 04.02.2010 р. за курсом НБУ усього становив 88972,11 грн. та судові витрати (т.1 ас.4, 126).

07 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом, посилаючись, зокрема, на положення ст. 559 ЦК України, просив розірвати договір поруки, укладений між ним та ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що зобов'язання основного боржника були збільшені без його згоди. Крім того вказав, що банк незаконно підвищив відсоткову ставку з 8,2% до 10,2% річних. Просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та розірвати договір поруки. Приймаючи до уваги підстави даного позову, колегія суддів виходить з того, що позивачем заявлений позов про припинення договору поруки, який позивач помилково прохає розірвати.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 05.12.2006 р. між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 був укладений договір № 0, відповідно до якого позивач надав кредит в сумі 13040 швейцарських франків зі сплатою 8,2 процентів річних строком до 04.12.2013 р.

Відповідач ОСОБА_3 зобов'язався кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати повернення кредиту і сплачувати відсотки, /п.1.2.2.,1.3.1 договору і додатку до нього/, /а.с.9-21/.

Зобов'язання по кредитному договору забезпечені порукою відповідно до договору поруки №71529 від 05.12.2006 р., укладеного з ОСОБА_2 /а.с.13/

З 01.07.2008 р. ПАТ «УкрСиббанк» збільшив у односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитом на 2%, а саме, до 10,2% річних, письмово повідомивши відповідачів листом від 09.06.2008 року/а.с.72,77/. Відповідачі своїми листами від 23.06.2008 року повідомили позивача про незгоду з підвищенням відсоткової ставки/а.с.73-46/.

Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з того, що банк порушив порядок введення збільшеної ставки. При цьому суд першої інстанції послався на положення п.1.3.2. кредитного договору, відповідно до якого «у разі настання будь-якої з обставин, передбачених ч. 1 п.9.2 (порушення Позичальником кредитної дисципліни) даного Договору, Банк може встановити новий розмір процентної ставки за користування кредитом, при цьому проценти за такою новою ставкою нараховуються Банком в наступному порядку, а саме : період нарахування таких процентів починається з дати, що буде вказана у повідомленні Банку до Позичальника, за умови, що станом на кінець останнього робочого дня, який передує такій даті, Банком не отримано письмове повідомлення Позичальника про незгоду із розміром процентної ставки».

На підставі наведеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не виконує зобов'язання по поверненню заборгованості по кредиту у визначені договором строки, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягаючи частковому задоволенню із стягненням з відповідачів заборгованості за кредитним договором (що складається з сум прострочених у минулому платежів пені, неустойки та суми тіла кредита, які мали бути сплачені до 04 грудня 2013 року), яка утворилась станом на 04 лютого 2010 року (за уточненими позовними вимогами), а саме : по кредиту - 10 086,69 швейцарських франків; по відсотках зі ставки 8,2% - 1191,51 швейцарських франків; пені по простроченій заборгованості по кредиту 30,06 грн.; пені по простроченій заборгованості по відсотках 17,80 грн.; неустойки 500 грн. За курсом НБУ загальна сума становить 88 668,12 грн.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні його зустрічного позову про розірвання договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі допустили порушення кредитної дисципліни, так як не сплачували поточні платежі, а тому поручитель та боржник мають сплатити заборгованість за кредитним договором за відсотковою ставкою 8,2%. Оскільки суд прийшов до висновку про неправомірність збільшення Банком відсоткової ставки, то підстав для припинення договору поруки суд не знайшов.

Проте в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення.

При ухваленні нового рішення колегія суддів виходить з наступного. Приймаючи до уваги, що ПАТ «УкрСиббанк» апеляційну скаргу на рішення суду не подав, колегія суддів виходить з того, що ПАТ «УкрСиббанк» погодився з висновками суду щодо неправомірного збільшення Банком відсоткової ставки за кредитним договором з 8,2% до 10,2%. Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом в апеляційному порядку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів під час розгляду справи виходиться з доведеності висновків суду про безпідставне збільшення позивачем відсоткової ставки з 8,2% до 10,2% річних.

Під час ухвалення нового рішення колегія суддів також виходить з того, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2010 року, залишеним без змін Апеляційним судом Сумської області від 24 лютого 2011 року, визнане неправомірним підвищення ПАТ "УкрСиббанк" процентної ставки за кредитним договором №0 від 05 грудня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", на 2 % та зобов'язано здійснити перерахунок нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору у розмірі 8,2% річних з моменту підвищення. Зобов'язано ПАТ "УкрСиббанк" скласти графік погашення заборгованості, який би відповідав умовам кредитного договору №0 від 05 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", зокрема його п. 1.1 та п. 1.6 ( справа № 2-786/10).

З пояснень представника Банку в суді апеляційної інстанції вбачається, що підставою для збільшення Банком відсоткової ставки було порушення відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором щодо вчасного повернення Банку тіла кредита та відсотків за його користування.

В той же час, заперечуючи проти тверджень представника Банку щодо порушення ними (ОСОБА_3 та ОСОБА_2М.) взятих на себе зобовязань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що під час аналізу наданих Банком розрахункових документів він дійшов висновку про те, що так звані «порушення ними зобовязань за кредитним договором», на які посилається Банк, в дійсності місця не мали. При цьому відповідач пояснив, що вчасно внесені його донькою кошти в рахунок погашення щомісячних платежів, зараховувались Банком на її рахунок не в той же день, а через декілька днів, що у свою чергу розцінювалось Банком як порушення грошових зобовязань з боку Позичальника. Крім того, так зване «порушення зобовязань за кредитним договором» мало місце ще й тому, що складений Банком графік погашення заборгованості за своїми умовами суперечив окремим положенням самого кредитного договору.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, вищеназвані пояснення ОСОБА_2 щодо причин так званого «порушення Позичальником зобовязань за кредитним договором».

Факти несвоєчасного зарахування на рахунок вчасно внесених ОСОБА_3 коштів на погашення щомісячних платежів та невідповідність окремим положенням кредитного договору умов складеного Банком графіку погашення заборгованості знайшли своє підтвердження під час розгляду іншої цивільної справи № 2-786/10, у якій названі питання були предметом спору, за результатами розгляду якої було ухвалене вищезгадане рішення від 21 грудня 2010 року.

Ухвалюючи назване рішення від 21 грудня 2010 року, суд виходив з встановленого під час розгляду справи факту, що до часу збільшення Банком відсоткової ставки позивачка не порушувала умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості, оскільки вона у строки, передбачені договором, здійснювала оплату тіла кредита і відсотків за його користування. При цьому судом було встановлено, що кредитним договором не передбачалось обов'язку позичальника завчасно здійснювати оплату кредитних коштів, з урахуванням часу, необхідного для проведення конвертування валюти, за якою здійснюється погашення кредиту, тому суд прийшов до висновку про відсутність вини ОСОБА_3 в тому, що зарахування кредитних коштів відбувалося з прострочкою, причиною якої було проведення Банком операцій з конвертування валюти. У звязку з наведеним суд прийшов до висновку про те, що рішення Банку про збільшення розміру відсоткової ставки внаслідок порушення ОСОБА_3 кредитної дисципліни є неправомірним.

Також рішенням суду від 21 грудня 2010 року був встановлений факт невідповідності складеного Банком графіку погашення заборгованості окремим положенням укладеного сторонами кредитного договору.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що після отримання повідомлення Банку про підвищення відсоткової ставки з 8,2% до 10,2% річних, тобто з липня 2008 року, відповідачі перестали сплачувати будь-які суми в рахунок погашення щомісячних платежів. Як пояснив ОСОБА_2 така їх поведінка була обумовлена неправомірними діями Банку, внаслідок яких сплачені ними суми зараховувались би Банком за відсотковою ставкою 10,2% річних (чого не заперечував і представник Банку) та з порушенням окремих положень договору щодо черговості погашення грошових зобовязань (п.1.1 та 1.6 договору), це у свою чергу стало б причиною нарахування Позичальнику пені, інших штрафних санкцій, внаслідок чого суттєво порушувались би права його доньки (Позичальника) та його особисті, як поручителя.

Таким чином перевіривши надані у даній справі докази колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідачів про відсутність їх вини у припиненні сплати коштів по кредитному договору з липня 2008 року, та що такі дії відповідачів були обумовлені порушенням умов кредитного договору самим позивачем, тобто Банком.

Як на правову підставу для задоволення позову, ПАТ "УкрСиббанк" посилався на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги відсутність вини у припиненні сплати коштів по кредитному договору з липня 2008 року, та що такі дії відповідачів були обумовлені порушенням умов кредитного договору самим позивачем, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову Банку про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних Банку відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, з наданих Банком розрахунків вбачається, що підставою для нарахування пені по простроченій заборгованості по кредиту та пені по простроченій заборгованості по відсотках, про стягнення яких (в межах позовної давності) заявлений у справі позов, став факт припинення з липня 2008 року погашення відповідачами заборгованості, чого не заперечував представник Банку в судовому засіданні. За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову в названій частині, так як встановлено, що припинення відповідачами сплати щомісячних платежів з липня 2008 року відбулось не з їх вини, а обумовлювалось порушенням умов кредитного договору самим Банком.

Ні з тексту позовної заяви, ні з пояснень представника Банку в судовому засіданні не вдалося встановити за які порушення зобовязань відповідачам був нарахований штраф в сумі 500 грн. Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, так як під час розгляду справи було встановлено, що до липня 2008 року відповідачі не допускали порушення взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а з липня 2008 року несплата ними щомісячних платежів була обумовлена порушенням умов кредитного договору самим Банком (безпідставне підвищення відсоткової ставки, невідповідність графіку погашення заборгованості умовам кредитного договору).

В той же час колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по простроченим платежам по кредиту та відсотках, що утворилась станом на 04 лютого 2010 року, підлягають задоволенню, так як така заборгованість обєктивно існує, хоча вона й утворилась не з вини відповідачів, які припинили сплату щомісячних платежів у звязку з порушенням умов кредитного договору самим Банком. Таке рішення колегія суддів ухвалює і з урахуванням того, що, як встановлено, до цього часу Банк не виконав рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2010 року щодо складення нового графіку погашення заборгованості, тому виглядають переконливими пояснення ОСОБА_2 про те, що відповідачі не заперечують внести кошти на погашення простроченої заборгованості, проте позбавлені можливості це зробити у звязку з відсутністю нового графіку погашення заборгованості, який повинен бути складений відповідно до рішення суду від 21 грудня 2010 року.

Колегія суддів також вважає, що позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення договору поруки не підлягає задоволенню, так як під час розгляду справи було встановлено, що Банк необґрунтовано підвищив відсоткову ставку за кредитним договором до 10,2 %. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2010 року таке підвищення було визнане неправомірним і Банк був зобовязаний здійснити перерахунок нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору у розмірі 8,2% річних з моменту підвищення. У звязку з наведеним відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2, у якому як на підставу для задоволення позову позивач посилався на зміну Банком без його згоди зобов'язання (збільшення відсоткової ставки), внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності (ст. 559 ЦК).

У звязку з наведеним рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню.

З ОСОБА_3, ОСОБА_2 необхідно стягнути в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» прострочену станом на 04 лютого 2010 року заборгованість за кредитним договором від 05 грудня 2006 року в сумі 2790,20 швейцарських франків по тілу кредита та 1191,51 швейцарських франків по відсотках (з їх розрахунку за відсотковою ставкою 8,2%) , а всього 3981,71 швейцарських франків.

При цьому колегія суддів виходить з наступних розрахунків (з курсу швейцарських франків на день ухвалення рішення : 100 швейцарських франків = 861 грн. 87 коп.) :

Позов заявлений на 100 932,01 грн. : (10 086,69 швейц. франків + 1 560,56 швейц. франків) х 8,6187 грн. + 30,06 грн. + 30,06 грн. + 17,80 грн. + 500 грн. = 100 932 грн. 01 коп.

2790,20 швейцарських франків = 24 047 грн. 90 коп.

1191,51 швейцарських франків = 10 269 грн. 27 коп. Всього позовні вимоги задоволені на 34 317 грн. 17 коп. (24 047 грн. 90 коп. + 10 269 грн. 27 коп.).

Таким чином вбачається, що позовні вимоги задоволені на 34 % від заявлених.

При звернення до суду з позовом Банк сплатив 736 грн.18 коп. судового збору та 250 грн. витрат на ІТЗ.

250 грн. х 34% = 85 грн. Всього позовні вимоги задоволені на 34 317 грн. 17 коп. х 1% = 343,17 грн.

За таких обставин з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягає стягненню в дольовому порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 343 грн. 17 коп.- повернення судового збору, тобто по 171 грн. 58 коп. з кожного, та 85 грн. - повернення витрат на ІТЗ, тобто по 42 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.1, 2, 3 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» прострочену заборгованість станом на 04 лютого 2010 року за кредитним договором № 0 від 05 грудня 2006 року в сумі 2790,20 швейцарських франків по тілу кредита та 1191,51 швейцарських франків по відсотках, а всього 3981,71 швейцарських франків.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 343 грн. 17 коп.- повернення судового збору, тобто по 171 грн. 58 коп. з кожного, та 85 грн. - повернення витрат на ІТЗ, тобто по 42 грн. 50 коп. з кожного.

У задоволенні інших позовних вимог публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» відмовити у звязку з їх необгрунтованістю.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки у звязку з його необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -