АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4234/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна(Костюченко) Н.Є. .
Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Костюченко Н.Є.

Суддів Осіяна О.М., Максюта Ж.І.

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську справу за поданням державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове проникнення до житлового приміщення боржника в порядку виконання судового наказу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2009 року по справі за заявою ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Жовтневий ВДВС ДМУЮ просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2010 року про відмову в задоволенні подання державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ про примусове проникнення до житлового приміщення, - з тих підстав, що висновок суду першої інстанції про ненадання відділом доказів повідомлення боржника ОСОБА_3 про проведення виконавчих дій не відповідає дійсності, оскільки вона була по мобільному телефону повідомлена державиконавцем про дату проведення виконавчих дій, про що був складений відповідний акт від 21.08.2010 року, тобто вона була усно повідомлена, а також ОСОБА_3 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, про оголошення розшуку належного їй автотранспортного засобу. Крім того, всупереч вимогам ст. 376 ЦПКУ ДВС не було повідомлено про розгляд справи.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких документів, з яких би вбачалось, що боржниця належним чином була повідомлена про дату та час проведення виконавчих дій суду державним виконавцем надано не було, тобто ОСОБА_3 не могла знати про дату та час проведення виконавчих дій.

Апеляційний суд вважає ухвалу судді 1-ї інстанції законною, виходячи із слідуючого.

Згідно ст. 376 ЦПКУ питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів належного повідомлення боржниці про дату та час проведення виконавчих дій є вірним, оскільки доказів повідомлення ОСОБА_3 про проведення виконавчих дій у встановленому ст. ст. 74-76 ЦПКУ та п. 5.40 Наказу Мінюста від 25.12.2008, № 2274/5 "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" порядку в справі немає.

Таким чином, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, оскільки ДВС не доведено, що боржниця знала про проведення виконавчих дій і причини її відсутності не є поважними.

Посилання державного виконавця в апеляційній скарзі на те, що неповідомлення ДВС про розгляд справи протирічить положенням ст. 376 ЦПКУ є обґрунтованим, однак, ця обставина не дає підстав для скасування ухвали, так як ч. 4 ст. 311 ЦПКУ передбачено скасування ухвали суду першої інстанції в звязку з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, але в даному випадку апеляційним судом встановлено, що ухвала районного суду є законною, тобто питання по суті вирішено правильно, а тому вона не може бути скасованою з цієї підстави.

Оскільки ухвала районного суду є законною, а наведені доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують, то апеляційний суд вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: