У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2011 року Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Могачевська В.Й.., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкпро забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

01липня 2011 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 Григ8орія Миколайовича про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був укладений 07.11.2010 р., згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6717,14 гривень. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 13566,91 гривень.

Одночасно позивачем заявлена вимога про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно майна , проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань; заборонити відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України в Тернопільській області видачу відповідачу паспорта/проїзного документа; Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань; вжити заходів для термінового виконання ухвали про забезпечення позову. Заяву позивач мотивує тим, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та обґрунтування обраного виду забезпечення позову.

Згідно з розясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у п.4 постанови Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

В якості підстави для забезпечення позову банком вказані лише припущення щодо можливості вчинення боржником всіх можливих заходів для позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги. Однак, при цьому не наведені докази здійснення таких дій відповідачем .

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з також заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Вимога щодо обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України, заборона видачі відповідачу паспорта/проїзного документа; вжиття заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, та обмеження особи боржника у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, заявником не обґрунтована, не зазначено обставин, які свідчать про реальну загрозу виїзду відповідача за межі України .

Закон України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну від 21.01.1994 року, на який посилається позивач, регулює порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження прав громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Враховуючи наведене, норми Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Українуне можуть бути застосовані при вирішенні у цивільній справі питання забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження фізичних осіб у праві виїзду за межі України.

Крім того в заяві відсутнє обґрунтування застосування цього виду забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність у відповідача закордонного паспорту та намагання його виїхати за межі України.

Питання щодо заборони видачі відповідачу паспорта/проїзного документа, вжиття адміністрацію Державної прикордонної служби України заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів по суті не є способом забезпечення позову. Ці питання повинні вирішуватись в порядку іншого (адміністративного) судочинства між субєктами владних повноважень та відповідачем .

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У забезпечені позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Підволочиського

районного суду ОСОБА_2