справа № 2-2906/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

14 грудня 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третіх осіб ОСОБА_6, Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку

встановив:

У липні 2011 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про виселення з квартири та зняття з реєстраційного обліку. У обґрунтування позову зазначила, що разом з дочкою ОСОБА_6 є співвласниками квартири № 2 в будинку, 20-А по пр.Миру в м. Миколаєві. Крім неї у прописаний син ОСОБА_5 Через зловживання спиртними напоями відповідач постійно вчиняє сварки, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою та застосовує до фізичне насильство, не дивлячись на її похилий вік. У звязку із цим вона неодноразово зверталася до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із заявою про вжиття заходів до відповідача. 30.06.2011 відповідач вчинив сварку та завдав їй тілесних ушкодження, що встановлено актом судово-медичного обстеження від 30.06.2011 № 1334. По даному факту позивач звернулася із заявою до міліції, але в порушенні кримінальної справи відмовлено постановою від 02.07.2011. Однак, відносно відповідача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України та направлено матеріали для розгляду і прийняття відповідного рішення до суду.

Ухвалою суду від 05.09.2011 до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на боці позивача залучено ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася. До суду надала заяву про визнання позову, в якій одночасно просила справу розглядати за своєї відсутності.

Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області представника в судове засідання не направив.

Відповідача з виселенням не погодився, але факти, які викладено в позові не заперечував.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_6 є співвласниками квартири № 2 в будинку, 20-А по пр.Миру в м. Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.06.1996, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.06.1996 за реєстраційним № 20038

У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрований відповідач, який є її сином.

У судовому засіданні позивач пояснила, що через зловживання спиртними напоями відповідач вчиняє постійні сварки та застосовує до неї фізичне насильство, завдаючи тілесні ушкодження. На профілактичні розмови не реагує. Все це відбувається більше десяти років. Спочатку позивач терпіла та намагалася самотужки вирішити проблему, але відповідач не бажає нормально проживати в одній квартирі.

Через заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень, що підтверджується актом судово-медичного обстеження від 30.06.2011 № 1334, 30.06.2011 ОСОБА_3 звернулася до Ленінського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області із заявою про порушення кримінальної справи відносно відповідача. Повторне звернення позивача до органу міліції було в червні 2011 року. Однак, постановами від 02.07.2011 в порушені кримінальної справи відмовлено та відносно ОСОБА_5 складено адміністративні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України та направлено матеріали справи для розгляду і прийняття рішення до суду.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами адміністративної справи № 3-2070/11. Із цих матеріалів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії МИ № 004758 складено відносно ОСОБА_5 через те, що останній 01.07.2011 о 18 годині перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем свого проживання висловлювався на адресу своєї матері ОСОБА_3 грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив насильство у сімї.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії МИ № 004820 від 04.07.2011, ОСОБА_5 перебуваючи 24.06.2011 о 16 год.30 хв. у стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем свого проживання, намагався влаштувати бійку з ОСОБА_3, висловлювався грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив насильство у сімї.

Із постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.07.2011, якою ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, вбачається, що вказані у протоколах обставини ОСОБА_5 визнано в суді.

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач є власником у порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька квартири АДРЕСА_1. Із змісту заповіту слідує, що спадкодавець заповів відповідачу квартиру із зобовязанням надати її в довічне користування ОСОБА_7 Спадкові права на квартиру відповідач не оформив.

Частиною першою статті 116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, для застосування наведеної норм необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Із матеріалів справи вбачається, що систематичне порушення відповідачем правил співжиття підтверджується постановою про відмову в порушення кримінальної справи від 02.07.2011, а також протоколами про адміністративне правопорушення від 01.07.2011 та 04.07.2011, передбачене статтею 173-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України, за скоєння яких відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності постановою суду від 06.07.2011.

Обставини щодо зловживання відповідачем спиртними напоями та застосування насильства до позивача підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_1 пояснень свідків, відповідач на протязі десяти років зловживає спиртними напоями, не бажає працевлаштуватися, робить нестерпне життя своєї матері, ображає та застосовує до неї фізичне насильств, а також виносить речі з дому.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Висилити ОСОБА_5 з квартири № 2 в будинку, 20-А по пр.Миру в м. Миколаєві без надання іншого житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 08,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 37,00 грн., разом 45,50 грн. (сорок пять гривень 50 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко