Справа №2-4720/11
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2011 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до «ОСОБА_3 Трейдинг ФРС» про розірвання договору доручення та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача та просили суд розірвати договір доручення від 16.03.2009 року укладений між «ОСОБА_3 Трейдинг ФРС» та позивачами; стягнути з «ОСОБА_3 Трейдинг ФРС» на користь ОСОБА_1 2 737 500,00 AED, що еквівалентно 6 049 875,00 грн. та стягнути з «ОСОБА_3 Трейдинг ФРС» на користь ОСОБА_2 2 737 500 AED, що еквівалентно 6 049 875,00 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи вважаю, що позовна заява разом з поданими додатками підлягає поверненню позивачам виходячи з наступного.

Позивачі звернулися до з даним позовом до Соломянського районного суду м. Києва на тій підставі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами. Статтею 76 даного Закону передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачали своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків передбачених у ст. 77 цього Закону.

Пунктом 5.4 договору доручення від 16.03.2009 року сторони передбачили, що всі спори, повязані з даним договором,, його укладанням або які виникли в процесі виконання умов даного договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в суді по місцю знаходження Повіреного і у відповідності з матеріальним та процесуальним законодавством України.

Тобто позивачі, як на підставу звернення до суду з даним позовом, посилаються на ст. 112 ЦК України, відповідно до якої сторони мали право письмово визначити територіальну підсудність справи, крім справ, для яких встановлена виключна підсудність. Проте дану статтю було виключено на підставі Закону № 2453-VI ( 2453-17) від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч.З ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачам, у звязку з її непідсудністю Соломянському районному суду м. Києва.

Відповідно до ст.83 ЦПК України позивачам підлягає поверненню 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи згідно квитанції № 146 від 08.06.2011 року, 850,00 грн. державного мита згідно квитанції № 144 від 08.06.2011 року та 850,00 грн. державного мита згідно квитанції № 145 від 08.06.2011 року

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 83, 109, 115 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до «ОСОБА_3 Трейдинг ФРС» про розірвання договору доручення та стягнення грошових коштів, повернути позивачам у звязку з її непідсудністю Соломянському районному суду м. Києва, для подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_4 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених згідно з квитанцією №146 від 08.06.2011 року на р/р №0010 та 850, 00 грн. державного мита сплаченого згідно квитанції № 144 від 08.06.2011 року на р/р №0010

Повернути ОСОБА_5 850, 00 грн. державного мита сплаченого згідно квитанції № 145 від 08.06.2011 року на р/р № 0010

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя