АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-315/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Старостін В.В.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: національна акціонерна страхова компанія „Оранта, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 21376грн.64коп., моральну шкоду в розмірі 10000грн., додаткові витрати: вартість автотоварознавчої експертизи - 510грн.67коп., повідомлення телеграмою про дату і місце проведення експертизи 51грн.76коп., оплату збору за простій транспортного засобу 224грн.00коп., оплату страховки по обовязковому страхуванню цивільно-правової відповідальності 123грн.30коп.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 31 жовтня 2009 року о 08год.40хвил. водій ОСОБА_1, керувавший автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний №380-45 ХА, рухаючись по вул. Володарського в районі будинку №83 в м. Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху і виїхав на зустрічну смугу дороги, де допустив зіткнення з автомобілем марки „Ауді-80, реєстраційний №780-67 ХК, яким керував він, в результаті чого спричинив технічні ушкодження його транспортного засобу. При цьому зазначає, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 21376грн.64коп. Крім того, йому завдано моральна шкоду, яка полягає у порушенні звичного ритму життя, неможливості вільно пересуватися по місту, перевозити батьків-пенсіонерів та дитину в лікарські установи. У добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, що змусили його звернутися до суду за примусовим стягненням.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 стверджував, що страхова компанія, до якої він звернувся за виплатою страхового відшкодування, відмовила йому, не чим не мотивувавши причини своєї відмови. Також ним було заявлено про зменшення суми матеріальної шкоди до 18 286грн.37коп.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що відшкодовувати матеріальну шкоду повинна НАСК „Оранта, яку залучено у справі в якості третьої особи. Що стосується моральної шкоди, то ці вимоги, на їх думку, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними доказами.

Третя особа: національна акціонерна страхова компанія „Оранта належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 18286грн.37коп. та моральну шкоду в розмірі 1500грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та на неповне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Вказує, що судом не взято до уваги, що між ним та НАСК „Оранта 31 вересня 2009 року укладено договір про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності. Суд повинен був застосувати до даних правовідносин Закон України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності від 01.07.2004року, залучити в якості співвідповідача страхову компанію і стягнути з неї матеріальну шкоду. Крім того, цим законом також регламентовано звернення страховика з регресним позовом до винуватця ДТП. На його думку, суд вправі був розглядати позов лише в рамках спричиненої позивачу моральної шкоди. Крім того, висновок експертного автотоварознавчого дослідження, який взято судом за підставу, був отриманий поза межами розгляду цієї справи, оскільки така експертиза судом не призначалася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов у частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності вини ОСОБА_1 в даному ДТП та надання позивачем доказів у підтвердження спричинених йому матеріальних збитків та моральних страждань.

Колегія суддів повністю погодитися з такими висновками суду не може.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 листопада 2009 року, залишеної без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2009 року, відповідача визнано винним в скоєнні ДТП, яке сталося 31 жовтня 2009 року біля будинку №83 по вул. Володарського в м. Харкові. За порушення п.п.12.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КоАП України і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн. (а.с.11).

Вищевказані судові рішення набрали законної сили.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено, що 01 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та НАСК „Оранта було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (поліс МТСБУ 3-го типу №ВС/5694378 від 01.09.2009р., реалізований Ленінським відділенням Харківської обласної дирекції НАСК „Оранта).

Відповідно до пунктів 1.4., 1.6, 1.7 ст.1 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правої відповідальності наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року №1961-ІУ (далі Закон) особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка стала за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Автомобіль ВАЗ 21043, реєстраційний №380-45 ХА, на момент ДТП знаходився під страховим захистом, тому ОСОБА_1 про це повідомив ОСОБА_3, а останній у звязку з настанням страхового випадку, а саме збитку внаслідок ДТП, звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Із відповіді Харківської обласної дирекції НАСК „Оранта №2-30/30 від 11.01.2010року вбачається, що ними у визначеному законом порядку була визначена вартість ремонту автомобіля „Ауді-80, яка за їхнім підрахунком становила 54712грн.64коп., а його остаточна вартість за експертною оцінкою страховика становить 19701грн.22коп.

Статтею 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, коли витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. При такому варіанті власник пошкодженого транспортного засобу повинен визначитися з переходом права власності на залишки від пошкодженого транспортного заходу.

Представником НАСК „Оранта було запропоновано ОСОБА_2 визначитися з проведенням вартості залишків пошкодженого автомобіля шляхом маркетингового дослідження і дати письмову згоду на проведення аукціону і йому 04.12.2009року надано відповідний бланк заяви. Однак, у подальшому від ОСОБА_3 такої заяви до страховика не надходило.

З матеріалів справи убачається, що позивачем була проведена незалежна експертиза. Так, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №10962 від 08.12.2009року, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки „Ауді-80, реєстраційний №780-67, складає 47268грн.26коп, а ринкова вартість автомобілю на момент ДТП (31.10.2009р.) складає 21376грн.64коп. Оскільки вартість відновлювального ремонту цього автомобілю перевищує його ринкову вартість, тому такий автотранспортний засіб економічно поновлювати недоцільно (а.с.24).

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач стверджував, що на даний час пошкоджений автомобіль ним за власні кошти відремонтовано, але будь-яких доказів на підтвердження понесених ним витрат не надав.

Зменшуючи при розгляді справи у суді першої інстанції суму матеріальної шкоди з 21376грн.64коп., яка фактично є ринковою вартістю пошкодженого автомобіля згідно висновку експертного дослідження від 08.12.2009року, до суми 18283грн.37коп., позивач не обґрунтував такі зміни та навів відповідного розрахунку, а саме з чого складається ця сума, зокрема, вартість деталей, проведення ремонтних робіт за калькуляцією та інше, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

Суд першої інстанції також в оскаржуваному рішенні не навів ніякого розрахунку стягнутого розміру матеріальної шкоди.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник НАСК „Оранта ОСОБА_8, позивач ОСОБА_3 після проведення незалежної експертизи висновок її страхової компанії не надав і будь-яких пропозицій від нього також не надходило. Також вона вказувала на те, що на даний час є можливість вирішення питання виплати ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі, яка ними буде визначена у відповідності до чинного законодавства.

За таких обставин, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди.

В частині стягнення моральної шкоди колегія суддів погоджується з висновком суду та підставами для її стягнення. Розмір моральної шкоди визначено з урахуванням того, що належний позивачу транспортний засіб було пошкоджено з вини відповідача. Немаючи коштів для ремонту автомобіля, позивач значний час не міг його експлуатувати за призначенням, у звязку з чим змінився його життєвий уклад.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),2), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2010 року змінити: у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 18 286грн.37коп. скасувати і в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -