АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-975/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Назаренко О.В.
Категорія: стягнення суми Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляції за прострочення грошового зобовязання, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на їх користь 3686грн.35коп., а також судових витрат в сумі 441грн., а усього 4127грн.35коп.

Заявлені вимоги позивачі мотивують тим, що рішенням колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2009 року з відповідача на їх користь стягнута грошова сума 19501грн., а 26 квітня 2009року на це рішення був видано виконавчий лист, який предявлено на виконання до державної виконавчої служби Харківського району і м. Люботин Харківської області. Добровільно сплатити одночасно всю суму боргу відповідач відмовилася і лише у період з 31.03.2010р.по14.07.2010р. сплатила 720грн. Оскільки в країні за минулий рік відбувалися інфляційні процеси, стягнута грошова сума знецінилася. Аудиторська фірма „Фосстіс-аудіт провела розрахунок суми індексу і відповідний розрахунок штрафних санкцій передбачений ст.625 ЦК України, який додано до позовної заяви. Згідно цього розрахунку відповідач повинна додатково сплатити їм індекс інфляції за період з 26 березня по 30 вересня 2009 року 2512грн. та 3%(процента) річних за цей же час, що становить 1174грн.16коп., а усього 3686грн.35коп.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, звернулася до суду із заявою про відкладання слухання справи на іншу дату.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять його скасувати і ухвалити у справі нове рішення про задоволення їх вимог в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, на неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема вказують, що вони не згодні з посиланням в оскаржуваному рішенні на те, що стягнута не підлягає зміні. Фактично вони цю суму не оспорюють, а бажають лише щоб відповідачка відшкодувала їм індекс інфляції, оскільки вона до теперішнього часу присуджену за рішенням суму не сплатила, у звязку з чим вони несуть збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Зокрема, ч.2 цієї статті встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов правильного висновку, що між сторонами існують взаємовідносини, які не повязані з грошовим зобовязанням, а тому відсутні підстави передбачені ст.625 ЦК України для стягнення індексу інфляції і трьох процентів річних від простроченої суми.

При цьому суд правомірно виходив з того, що сума 19501грн., яка стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26.03.2009року, є грошовою компенсацією за нерухоме майно при поділу в натурі домоволодіння та у звязку зі змінами ідеальних часток співвласників на цей будинок.

Отже, ніяких грошових зобовязань, які б витікали з договору або закону, між сторонами не існує.

У судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснила, що вона, будучи пенсіонеркою і отримуючи невеликий розмір пенсії, на протязі 2010року декілька разів в добровільному порядку перераховувала позивачам грошові суми, зокрема, кожного разу по 200грн., на підтвердження чого надала відповідні квитанції про сплату грошей на загальну суму 1600грн. Проти цих обставин не заперечували й позивачі, які також вказували на те, що державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на примусове виконання вищевказане рішення апеляційного суду Харківської області, по ньому проводилися виконавчі дії, а саме описувалося нерухоме майно, яке належало відповідачці, але чому воно у подальшому не було реалізовано їм не відомо. Окрім того, сторони стверджували, що ними дії або бездіяльність державної виконавчої служби не оскаржувалось.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -