АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, та згідно уточнених вимог зазначила про те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На утримання дитини з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 500 грн., яких не достатньо для оплати лікування сина, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача одноразово додаткові витрати на лікування в розмірі 3815 грн. та додатково з відповідача на її користь щомісячно стягувати 500 грн., судові витрати.(а.с.65)

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2010 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, та постановити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно ст. 215 ЦПК України суд зобов'язаний зазначити в рішенні встановлені судом обставини визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; а також зазначити закон, яким суд керувався при вирішенні спору.

Дані вимоги процесуального закону судом не виконані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано жодних доказів про те, що кошти, які вона просить стягнути з відповідача, були нею реально витрачені у звязку з особливими обставинами, а саме на лікування та оздоровлення.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалі справи вбачається, що сторони від шлюбу, який розірвано 14.02.2006 року мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.(а.с. 10,11,12)

Рішенням Бубушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2005 року з відповідача на користь позивачки на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця. Рішенням цього ж суду від 18.12.2008 року розмір стягнутих аліментів збільшено до 500 грн. (а.с.8,9 )

Згідно довідки Міської дитячої поліклініки № 1 від 02.10.2009 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом «сколіотична осанка, деформація грудної клітки, плоско-вальгусні стопи», у звязку з чим йому призначено лікування в тому числі з плавання, заняття в спортивних секціях.(а.с.77)

Позивачкою надано суду довідки про сплату отриманих ОСОБА_4 послуг басейну: з вересня 2008 року по червень 2010 року в розмірі - 4270 грн., послуг сплачених занять тхеквондо: з вересня 2008 року по липень 2009 року, в розмірі - 1860 грн. вересень 2009 року по червень 2010 року, в розмірі 1500 грн., а всього - 7630 грн. (а.с.67,70,71)

Відповідно до вимог ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобовязані обидва з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обовязків батьків.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним віднести частину понесених ОСОБА_2 витрат на відповідача, та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки 3815 грн. З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору 51 грн., витрати ІТЗ 120 грн., та 300 грн. послуги адвоката, а всього стягненню підлягає - 4286 грн.

Разом з цим, колегія суддів не вбачає обгрунтованих посилань та правових підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових коштів щомісячно у розмірі 500 грн., тому в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 307,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2010

року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2

задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

Миколаївни 4286 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту його проголошення і

може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді