Справа № 22Ц-4520/11 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Білан К.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом. Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг в сумі 103 671, 75., з яких 102 900 грн. - сума основного боргу, та 771,75 грн. три проценти річних.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.02.2010 року він позичив відповідачці 102900 грн. строком до 15.04.2010 року, про що вона написала розписку, у встановлений строк коштів не повернула, а тому позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь вказану суму боргу, 3% річних з простроченої суми 771,75 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 5000 грн., судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Миколайовича 103 671 грн. 75 коп. боргу та 1156 грн.72 коп. судових витрат, всього

104 828 грн. 47 коп. В частині позову щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, постановленим по неповно та неналежно встановленим, дослідженим та оціненим обставинам справи. Також вказує на те, що вищезазначена сума була витрачена на розвиток видання, а не взята в борг. Щодо наявності розписки відповідачка вказує, що це факт застосування до неї погроз та насильства.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2010 року відповідачкою власноручно написано розписку про те, що вона позичила у позивача кошти в розмірі 102900 грн., які зобов'язується повернути до 15.04.2010 року, що підтверджується розпискою яка містяться в матеріалах справи (а.с.7), та поясненнями в суді першої інстанції відповідачкою.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому

позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В суді першої інстанції позивачем була надана розписка в підтвердження того, що відповідач взяла у нього в борг кошти в сумі 102900 грн.

Хоча зазначена вище розписка і не є письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги для підтвердження укладення договору позики між сторонами.

Також ОСОБА_3 в судовому засіданні не довела, що сума в розмірі 102900 гривень була витрачена на розвиток видання, а не взята в борг. А розписка була написана під психологічним та фізичним тиском позивача. Про, що було подано заяву про вчинення протиправного діяння.

Постановою від 01 травня 2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі п.2 ст. 6, ст. 99 КПК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 60 ЦПК України щодо того, що кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319, ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_7