АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Категорія: право користування Доповідач: Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Крилової Т.Г., Цвірюка В.О.

при секретарі Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, 3-і особи: Харківська міська Рада, ГУ МНС України в Харківській області, про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями та встановлення сервітуту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що порушено їх право на користування парадним виходом із сьомого під*їзду в багатоквартирному житловому будинку № 2 по майдану ОСОБА_9 в місті Харкові, мешканцями та власниками квартир у якому вони являються. Зазначали, що приміщення парадного входу з під*їзду належить відповідачу ОСОБА_8, що вихід на майдан ОСОБА_9 не можливий через збудування перегородки. Просять суд встановити сервітут щодо приміщення тамбуру літ. 8-1 площею 4,7 кв.м в під*їзді № 7 в будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в місті Харкові, зобов*язати відповідача розібрати за власні кошти цегляну стіну, яка закриває прохід через парадний вихід.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції позов не визнав, пояснив, що він є добросовісним набувачем спірного приміщення літ. 8-1 у будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в м. Харкові, яке 01.04.2008 року придбав за договором купівлі-продажу. На час даної угоди цегляна перегородка, яка відділяє його приміщення від приміщення під*їзду вже існувала та була відображена в поетажному плані та інших технічних документах.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2011 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилаються на неповне з*ясування судом обставин справи, на порушення судом норм матеріального права. Вказують на ті самі доводи, якими обґрунтовували позовні вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є власниками квартир 170, 186, 181, 193, 188, 182, 169 сьомого під*їзду житлового багатоквартирного будинку № 2 по майдану ОСОБА_9 в місті Харкові.

Із договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 01.04.2008 року, із витягу з Державного реєстру правочинів, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що відповідач ОСОБА_8 є власником нежитлового приміщення літ. 8-1 будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в м. Харкові.

Спір між сторонами виник щодо приміщення літ. 8-1 будинку, що утворилось із влаштуванням перегородки, яка за відомостями КП «Харківське міське БТІ», що містяться в матеріалах справи, була виявлена ще у 1996 році.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_8 встановив перегородку, яку просять знести позивачі, на цих обставинах не наполягають і позивачі.

Позивачами не заявлялись вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна на підставі якого приміщення літ. 8-1 будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в м. Харкові первісно вибуло з володіння позивачів, вимоги про витребування від ОСОБА_8 спірного приміщення літ. 8-1 будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в м. Харкові.

Не оспорений і договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що був правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Не оспорюючи право власності ОСОБА_8 на спірне приміщення, позивачі просять встановити щодо нього сервітут, дозволити безперешкодне, безоплатне та безстрокове користування позивачами приміщенням літ. 8-1 будинку 2 по майдану ОСОБА_9 в м. Харкові, для цього зобов*язати відповідача знести цегляну стіну у цьому приміщенні.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що позивачі не надали належних та допустимих доказів того, що їх потреби не можуть бути задоволені іншим способом, ніж встановлення сервітуту на користування приміщенням літ. 8-1 з огляду на те, що під*їзд, де розташовані належні їм квартири, має інший вихід.

Норми ЦК, що регулюють питання сервітуту, визначають можливість встановлення такого обтяження, однак не передбачають при цьому обов*язку власника перебудувати, реконструювати або перепланувати його нерухоме майно.

Позивачами не обґрунтована необхідність встановлення сервітуту на користування спірним приміщеням у його наявному вигляді і обсязі.

З листа та письмових пояснень ГУ МНС України в Харківській області щодо закладення парадного виходу з під*їзду не вбачається, що управлінням взято до уваги, те що на сьогодні ОСОБА_8 є одноособовим власником спірного приміщення без будь-яких обмежень чи застережень.

За таких обставин, підстав для задоволення позову судова колегія не вбачає.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді