АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-1103/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Жмуд Н.М.
Категорія: договірні Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Лозівського міського суду Харківської області від 25 березня 2010 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства „ОСОБА_3 Аваль, в особі Харківської обласної дирекції „ОСОБА_3 Аваль, до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року відкрите акціонерне товариство „ОСОБА_3 Аваль, в особі Харківської обласної дирекції „ОСОБА_3 Аваль (далі ВАТ „ОСОБА_4 Аваль або ОСОБА_4) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №014/1700/82/94987 від 19 листопада 2007 року і за договором поруки №№014/1700/82/94987/1 від 20 листопада в загальній сумі 11 744грн.74коп, з яких: 6 673грн.95коп. сума заборгованості по кредиту; 1 328грн.70коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 105грн.32коп. сума заборгованості по відсотках (за період з 14.11.2009р. по 08.12.2009р.); 3 636грн.77коп. сума пені за порушення строку погашення кредиту і відсотків.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 19 листопада 2007 року між ОСОБА_1 і ВАТ „ОСОБА_4 Аваль було укладено вищевказаний кредитний договір, згідно якого ОСОБА_4 зобовязався надати кредит в розмірі 10 000грн. строком на 36 місяців з 19 листопада 2007 року по 19 листопада 2010 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до визначеного Графіку. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивачем було укладено з ОСОБА_2 договір поруки, згідно якого поручитель брав на себе зобовязання, у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед ОСОБА_5 за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобовязань в обсязі, у заявленій ОСОБА_5 письмовій вимозі, зокрема, протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги ОСОБА_5. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, перерахувавши кошти в розмірі 10 000грн. на поточний рахунок відповідача - №, які на підставі заяви на видачу готівки №К 16/2 від 19.11.2007року були отримані ОСОБА_1 готівкою через касу позивача. Починаючи з 14 лютого 2009 року відповідач перестав здійснювати щомісячні платежі та сплачувати проценти за договором кредиту, в звязку з чим виникла заборгованість у вищенаведених сумах, яку добровільно погасити відповідач відмовляється.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2010 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ВАТ „ОСОБА_4 Аваль, в особі Харківської обласної дирекції „ОСОБА_4 Аваль заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11 744грн.74коп., з яких: 6 673грн.95коп. сума заборгованості по кредиту; 1 328грн.70коп. сума простроченої заборгованості по відсоткам; 105грн.32коп. сума заборгованості по відсотках (за період з 14.11.2009р. по 08.12.2009р.); 3 636грн.77коп. сума пені за порушення строку погашення кредиту і відсотків, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120грн. та судовий збір в сумі 117грн.45коп.

14 липня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 20 липня 2010 року залишалася без руху для усунення її недоліків, а ухвалою від 31 серпня 2010 року в задоволенні цієї заяви відповідачу було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати заочне рішення суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказують, що вони належним чином не були повідомлені про час і місце розгляду справи. За місцепомешканням ОСОБА_1 не надходило ні копії ухвали суду про відкриття провадження, ні копії позовної заяви з додатками до неї, у звязку з чим його позбавили можливості подати зустрічний позов або надати письмові заперечення, в яких він міг викласти свої доводи та міркування з приводу заявлених вимог. Окрім того, судом неповно зясовані обставини справи, а саме чому позивач уклав з ним договір на порушення вимог ст.ст. 628, 638 ЦК України, тобто з недотриманням умов чинного законодавства в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, які за різними пунктами договору становлять 18%, 24% та 25,18% (відсотків). Невиконання умов договору щодо внесення щомісячних платежів з січня 2009 року повязано з суттєвим погіршенням його матеріального стану. Про ці зміни він інформував керівництво Лозівського відділення Харківської обласної дирекції ВАТ „ОСОБА_4 Аваль в особі ОСОБА_6, але пропозицій щодо зміни договору, його пролонгації не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов ВАТ „ОСОБА_3 Аваль і стягуючи в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 загальну суму заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ними порушені взяті на себе зобовязання за договором кредиту.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Також, згідно положень ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором чи законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів стосовно належного виконання зобовязання.

Нормами ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 19 листопада 2007 року між ОСОБА_1 і ВАТ „ОСОБА_4 Аваль укладено кредитний договір №014/1700/82/94987, згідно якого ОСОБА_4 зобовязався надати кредит в розмірі 10 000грн. строком на 36 місяців, з 19 листопада 2007 року по 19 листопада 2010 року, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до визначеного Графіку. Кожний лист договору власноручно підписано ОСОБА_1, що свідчить про те, що йому достовірно були відомі всі його істотні умови, в тому числі процентна ставка за користування кредитом, яка сторонами визначена у 24% (відсотка).

Окрім того, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ВАТ „ОСОБА_4 Аваль уклав з ОСОБА_2 договір поруки, згідно якого поручитель брав на себе зобовязання, у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед ОСОБА_5 за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобовязань в обсязі, у заявленій ОСОБА_5 письмовій вимозі, а саме протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги ОСОБА_5.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, перерахувавши кошти в розмірі 10 000грн. на поточний рахунок відповідача - №, які на підставі заяви на видачу готівки №К 16/2 від 19.11.2007р. отримані ОСОБА_1 готівкою через касу позивача.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 спочатку проводив погашення сум за кредитом, але починаючи з 14 лютого 2009 року він перестав здійснювати щомісячні платежі та сплачувати проценти за договором кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість у вищенаведених сумах. На адресу відповідачів ОСОБА_5 направлялися листи за №№ 156, 157 від 23 липня 2009 року з письмовою вимогою про дострокове погашення зобовязань за кредитним договором, а саме до - 22.08.2009р. Однак, добровільно погасити заборгованість відповідачі відмовилися.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Отже, враховуючи вищевказані положення закону, судом з відповідачів обґрунтовано стягнута в солідарному порядку сума заборгованості за кредитним договором.

Доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 було вжито всіх залежних від нього заходів стосовно належного виконання зобовязань за договором кредиту, суду апеляційної інстанції не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

Таким чином, ухвалене у справі рішення в частині стягнення суми заборгованості, процентів, пені за порушення строку погашення кредиту і відсотків, є законним.

Разом з тим, оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку судових витрат підлягає зміні, оскільки відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тобто, в даному випадку ці витрати повинні бути стягнути з відповідачів в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1ч.2, 309ч.1п.4, 313, 314ч.2, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2010 року змінити: у частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ „ОСОБА_4 Аваль судового збору в сумі 117грн.45коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішенням, яким стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль в рівних частках з кожного по 58грн.73коп судового збору та по 60грн.00коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті апеляційної скарги з кожного судовий збір по 29грн.37коп. та по 60грн.00коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -