АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 22 ц 729/2011 року Головуючий по 1-й інстанції: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: судді Пікуля В.П.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування коштів за виконану роботу за договором підряду та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що в 2004 році він уклав в усній формі з ОСОБА_3 договір підряду, відповідно до якого за відповідну плату зобовязувався добудувати та огородити деревяним парканом належну їй садибу в с. Писарівка Новосанжарського району. Загальну вартість виконаних робіт сторони оцінили в 7340 грн. Проте, після виконання робіт відповідач відмовилась сплатити кошти.

Просив стягнути 7340 грн. на відшкодування понесених витрат за договором підряду та виконану роботу та моральну шкоду в сумі 40000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування коштів за виконану роботу за договором підряду та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, суму в розмірі 7340 грн. в рахунок відшкодування заподіяних матеріальних збитків та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 8340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь держави суму державного мита в розмірі 73 грн. 40 коп. та 8 грн. 50 коп., а також суму витрат ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 його оскаржила, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений договір побутового підряду, не виконання договору завдали шкоди інтересам позивача. При цьому, як на докази укладення договору суд послався на оголошені показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частина 1 статті 206 ЦК України передбачає, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Згідно п. 3 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього кодексу.

У частині 1 ст. 218 ЦК України зазначено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідчення свідків.

Стаття 638 ЦК України, передбачає, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 866 ЦК України передбачає, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучити свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»звернуто увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_4 не являється субєктом підприємницької діяльності, квитанції або іншого документу у підтвердження укладення договору побутового підряду ОСОБА_3 не видавав. Можливість залучення свідків для підтвердження факту укладення цього договору або його умов зі сторони підрядника ст. 866 ЦК України не передбачає.

Колегією суддів також встановлено, що будь-який інший договір про будівництво паркану та встановлення дверних блоків між сторонами у письмовій формі не укладався, хоча повинен був бути укладений у письмовій формі, так як у позовній заяві позивач зазначає, що вартість договору становить 7340 грн. Крім того, договір, на наявність якого вказує позивач, не може виконуватися у момент його вчинення.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що позивач не надав суду належних та переконливих доказів, що між сторонами укладався і був виконаний договір підряду чи інший договір, та виникли зобовязання, які випливають із цього договору, а рішення суду, у даному випадку, не може ґрунтуватися на показаннях свідків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до довідки садівничого товариства «Учитель 3»від 16 січня 2010 року на земельній ділянці, яка належить відповідачці на праві приватної власності в с. Писарівна Новосанжарського району капітальних будівель немає. Відповідно до акту огляду земельної ділянки від 08 травня 2010 року в садівничому товаристві «Учитель 3»в с. Писарівна Новосанжарського району, що належить ОСОБА_3 будівель чи споруд на земельній ділянці немає. Ділянка огороджена парканом з металевої сітки «Рабиця».

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду увалено із порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню із ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування коштів за виконану роботу за договором підряду та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_7