АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Коляді О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2011року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Заводський відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, про захист права власності від порушень, відшкодування моральної шкоди, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2, треті особи Заводський відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4, про захист права власності від порушень, відшкодування моральної шкоди, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивачка зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 10.02.2009року ОСОБА_4 продала, а вона, ОСОБА_3, купила будинок №3 по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано у державному реєстрі правочинів за №3330158.

На підставі ухвали судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06.02.2009року на вказаний будинок 12.02.2009року накладено арешт заборона на відчуження, як забезпечення позову ОСОБА_2, колишнього чоловіка ОСОБА_4, про визнання обєкту нерухомості спільною сумісною власністю.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 13 вересня 2010року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 03.02.2011року, ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

На прикінці березня 2011року був знятий арешт зі спірного будинку, 01.04.2011року одержала на своє ім'я в БТІ м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області витяг про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння за адресою: будинок №3 по вул.Вишнева у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Посилаючись на викладені обставини та вказучи на те, що факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою належного їй на праві власності домоволодіння, порушує її права власника у користуванні та розпоряджанні останнім, ОСОБА_3 просила:

- усунути перешкоди в користуванні та розпоряджання житловим будинком №3, розташованим по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області з боку ОСОБА_2;

- визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Вишнева, буд.№3;

- зобовязати Заводський відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 40000грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2011року визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Вишнева, буд.№3.

Усунуті перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування та розпоряджання житловим будинком №3, розташованим по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Вишнева, буд.№3.

Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Заводського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору -8,50грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -120грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині визнання його таким, що втратив право користування будинком №3 по вул.Вишневій в м.Дніпродзержинську, зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою та стягнення судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із справи видно, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2009року, згідно якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 купила будинок №3 по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, остання є власником зазначеного будинку. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано у державному реєстрі правочинів за №3330158(а.с.15-17).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2010року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2011року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку №3 по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, укладеного 10 лютого 2009року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та у визнанні вказаного будинку спільним майном подружжя, а саме - ОСОБА_2 та ОСОБА_4А.(а.с.27-30).

Таким чином, встановивши, що власником спірного будинку на підставі зазначеного договору купівлі-продажу є ОСОБА_3Г.(а.с.15-17), а відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою спірного будинку як член сім'ї ОСОБА_4А.(а.с.23-24), не є членом сім'ї ОСОБА_3, станом на квітень 2008року в будинку не проживає більше шести місяців(а.с.25-26), суд, з урахуванням зазначених вимог закону, прийшов до правильного висновку про захист права ОСОБА_3, як власника будинку №3 по вул.Вишневій у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області. При цьому заявлені вимоги ОСОБА_3 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Вишнева, буд.№3 та зняття останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою, вирішені судом з урахуванням вимог ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», які регулюють порядок зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не спростовують висновок суду про захист порушеного права ОСОБА_3 та про задоволення заявленого позову.

Посилання в скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права, безпідставні. Рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини, дослідженим доказам суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено.

Разом з тим, як видно із справи, позов заявлений ОСОБА_3 є позовом немайнового характеру. Постановою Кабінету Міністрів України №825 від 05 серпня 2009року витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи по даній категорії справ визначені у розмірі 37,00грн. Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини та помилково стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120грн., колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні, а стягнута сума вказаних витрат підлягає зменшенню до 37,00грн.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України, колегія суддів, - В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2011року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи змінити, зменшити розмір зазначених витрат зі 120грн. до 37,00грн.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2011року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-