Справа № 2-16/11
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2011 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого-судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Дризік І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2. ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису й арешту, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису й арешту обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2010 року державним виконавцем ВДВС Славутського МРУЮ було описане, арештоване та вилучене згідно виконавчого листа № 1-160/09 виданого 11 лютого 2009 року Славутським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50207 гривень 40 копійок матеріальної та моральної шкоди, неналежне боржникові майно, а саме два крісла та журнальний столик, стінку в кімнату «Агат», кухню «Оля», прихожу, які є її власністю, оскільки були придбані за її особисті кошти, що підтверджується накладною та іншими документами. В звязку з цим, на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» просив суд визнати за нею право власності на вказане майно, звільнити його з під арешту.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю дала пояснення аналогічні, викладеним в позові просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судому засіданні позов визнав і дав пояснення, що до описаного майна ніякого відношення не має. Усе описане майно належить позивачці.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав наполягає на зверненні стягнення на майно.

Представник відповідача відділу державної виконавчої служби позову не визнав, оскільки опис та арешт майна боржника було проведено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступного:

судом встановлено, що квартира, яка розташована в місті Славута по вулиці Ізяславська (раніше Фрунзе), 17/47, де проживає відповідач ОСОБА_2, в якій знаходилось описане й арештоване майно, є власністю його тещі - позивачки ОСОБА_1, що стверджується ксерокопією договору купівлі-продажу квартири від 28 червня 2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 липня 2006 року, технічного паспортна на квартиру, виготовленого 01 березня 2010 року та договору найму квартири від 01 жовтня 2007 року;

придбання позивачкою арештованого й описаного відповідачем майна: двох м'яких крісел, стінки «Агат», кухні «Оля», прихожої підтверджуються належною довідкою торгівельної установи № 171 від 28 квітня 2009 року.

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності і згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з- під арешту.

За таких обставин позов в цій частині є підставний і підлягає до задоволення.

В задоволені вимог позивачки про звільнення з під арешту журнального столика слід відмовити, оскільки в суду відсутні докази належності даного спірного майна позивачці, а також жодних належних доказів останньою суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 64, 88 158, 179, 208, 209, 212-215, 217, 218, 223 ЦПК України, ст. 321 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису й арешту задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на рухоме майно, зазначене в акті опису й арешту майна серії АА № 382790 від 11 березня 2010 року: два м'яких крісла, вартістю 1100 гривень, стінку в кімнату «Агат», вартістю 2000 гривень, кухню «Оля», вартістю 1500 гривень, прихожу, вартістю 708 гривень, виключити дане майно з акту опису й арешту майна серії АА № 382790 від 11 березня 2010 року та звільнити його з-під арешту.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; у випадку подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мацюк Ю. І.