АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-2420/11 р. Головуючий 1 інст. - Бойко Г.В.
Категорія: соціальні Доповідач - Довгаль Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Довгаль Г.П.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 7 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області про стягнення недоотриманої пенсії по втраті годувальника, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області в про стягнення недоотриманої пенсії по втраті годувальника.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 10.02.2004 року помер його батько - ОСОБА_4, ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії, інвалід 1 групи. Смерть настала в результаті хвороби, повязаної із виконання обовязків воїнської служби при ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії від 14.04.2004 року. Позивач зазначив, що в даний час він навчається на 2-му курсі Харківського національного університету внутрішніх справ і має право на пенсійне забезпечення, але пенсію по втраті годувальника, на його думку, він одержує не в повному обсязі, оскільки нарахування пенсії покійному батькові також проводиться не в повному обсязі. Тому він звернувся до суду й просить зобовязати відповідача провести перерахунок розміру пенсії за втратою годувальника, виходячи з державної пенсії покійного батька від розміру 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, від розміру 100% мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.11.06 року по теперішній час.

24.06.2010 року позивач звернулась до УПФУ в Зачепилівському районі з заявою щодо перерахунку пенсії за втрату годувальника, а 07.07.2010 року отримав відповідь про відмову у перерахунку пенсії, у звязку з відсутністю законних підстав.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави.

Справу було розглянуто відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 7 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області в частині відмови ОСОБА_3 в перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника, згідно ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області провести перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника ОСОБА_3, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 52 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 07.09.2010 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову, посилаються на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з приписів п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження через неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку цивільно-процесуального провадження з дотриманням діючих на час ухвалення постанови норм процесуального права.

По справі достовірно встановлено, що позивач має статус дитини померлого громадянина із числа осіб смерть, яких повязана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії №457 від 14.04.2004. Пенсія, в звязку із втратою годувальника, позивачу була оформлена 10.02.2004 року (з дати втрати годувальника).

Батько позивача ОСОБА_5 був інвалідом 1 групи, захворювання та смерть повязані із виконанням обовязків ліквідації аварії на ЧАЕС. Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 10.02.2004 року.

Позивач являється сином померлого ОСОБА_5. що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив, що управлінням пенсійного фонду обчислена та виплачується позивачеві щомісячна компенсація за втрату годувальника згідно ст.ст. 52, 67 Закону України № 796; з 01.07.2010 року - у розмірі 70,90 грн., відповідно до постанови № 530 від 28.05.2008 року, також було встановлено, що позивач отримує щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно він пенсії, передбаченої Законодавством України.

Згідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадянин, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.91 року № 796-Х1І, щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України. Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сімї годувальника, які були на його утриманні. Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сімї вважаються ... діти померлого годувальника, які не досягли 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у ... вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Правовою підставою позовних вимог є ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадянин, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, у тому числі віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Обгрунтування відповідачем своєї позиції посиланням на застосування у межах спірних відносин постанов КМУ, спростовується також приписами п. 1, 6 ст. 92 Конституції України, ст. 71 спеціального закону, відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також абзацом другим преамбули, ч. З ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 8 та п.п. 13,16 Прикінцевих положень загального Закону, якими передбачено що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом (Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування), закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , оскільки відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення п. 28 розділу 11 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01.01.2008 року були внесені зміни до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, і до статей 50, 52, 54.

Суд першої інстанції здійснюючи розгляд даної справи, виходив з того, що конституційні принципи на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина України, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст. ст. 1,3 ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно- правовими актами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі Закону України № 231 від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким ст. 67 Закону № 796 доповнена новими ч. ч. 2,3, який набрав чинності з 01.11.2006 року - часу публікації в газеті «Урядовий курєр» №205, відповідач повинен здійснити перерахунок компенсації за втрату годувальника позивачеві з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року, а також з дня постановлення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, яким визнано неконституційними зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-V1 - тобто з 22.05.2008 року по 07.09.2010 року (дату розгляду справи в суді).

Враховуючи вищенаведене суд вірно дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області неправомірними стосовно, зобовязання провести перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника, підлягають задоволенню.

Що ж стосується позовних вимог про перерахунок пенсії, у звязку із втратою годувальника, виходячи із розрахунку 100% пенсії, встановленої для ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліда 1 групи, державної пенсії не менше 10 мінімальних пенсій за віком, яка дорівнюється прожитковому мінімуму, то позивачу необхідно відмовити за таких підстав, позовні вимоги про перерахунок пенсії за втрату годувальника, на які посилається позивач - є ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадянин, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Ці зміни до статті були прийняті 05.10.2006 року, а набрали чинності з 01.11.2006 року, тобто вже після смерті батька позивача.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадянин, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 рр., у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, без обмеження. Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадяться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком. Але за життя батька позивача законодавством не було встановлено розмір мінімальної пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму, тому положення вказаної статті Закону не можуть поширюватись на спірні правовідносини, мінімальні пенсії у разі втрати годувальника не передбачені, тому для зобовязання проведення перерахунку пенсії позивача, із розрахунку пенсії його померлого батька, яку він ніколи не отримував, не має законних підстав.

Таким чином, оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що дії управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області в частині ОСОБА_3 у перерахунку пенсії, у звязку із втратою годувальника правомірні, а у задоволені цих позовних вимог необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та обставин справи.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, норм і підстав для його скасування колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Зачепилівському районі Харківської області відхилити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 7 вересня 2010 року залишити без

зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: