Справа № 2-619/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.08.2011 Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Черкасенко Т. Г

при секретарі Пластун І. О.,

з участю позивача ОСОБА_1Д,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 липня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики згідно якого він передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 грн, а відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов.язання повернути позивачу вище зазначену суму грошових коштів до 10 жовтня 2009 року. зазначені обставини підтверджуються розпискою від 10 липня 2009 року, що була написана відповідачем ОСОБА_2 власноручно.

13 липня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2127 грн, а відповідач ОСОБА_2 зобов.язалась повернути позивачу вище зазначену суму грошових коштів до 13 жовтня 2009 року. Зазначені обставини також підтверджуються розпискою від 13 липня 2009 року, що була написана і підписана відповідачем ОСОБА_2 власноручно.

11 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3018 грн, а відповідач ОСОБА_2 зобов.язалась повернути йому вище вказану суму грошових коштів до 11 листопада 2009 року. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 11 серпня 2009 року, що була написана і підписана відповідачем ОСОБА_2 власноручно.

Однак, відповідач ОСОБА_2 у зазначені в розписках терміни борг не повернула.

Неповернення значної для позивача суми боргу викликало у позивача нервовий стрес, сильні душевні переживання та моральні страждання, відчуття приниження.

В зв.язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за вище зазначеними договорами позики, всього в сумі 10145 грн, а також моральну шкоду в сумі 5 000 грн., та витрати по справі судовий збір 101,45 грн, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні позов підтримав, заявив, що і на час розгляду справи відповідач не повернула йому вище зазначену суму боргу по договорам позики.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що між нею та позивачем не укладались договори позики взагалі. Вона вимушена була під загрозою позивача скласти власноручно розписки на які посилається позивач, що ніби-то вона взяла в нього в борг кошти. Відповідач ОСОБА_2 суду заявила, що працювала неофіційно без належного оформлення у позивача продавцем в магазині, який належить позивачу за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Урицького, 39 . В процесі роботи в липні 2009 року її повідомили, що вона допустила недостачу. Позивач погрозами, що вивезе її за кордон в рабство заставив її написати першу розписку на суму 5 000 грн, що ніби-то вона взяла в нього в борг зазначену суму коштів. Крім того, її заставив працювати далі, щоб ніби-то вона відробити суму недостачі. Але, коли вона продовжила працювати, їй знову заявив, що вона допустила ще недостачу. Позивач змусив відповідача знову написати одну за другою дві розписки ніби-то вона взяла в нього в борг 2127 грн та 3018 грн. При цьому він зняв з неї золотий ланцюжок, золоте кільце на загальну суму до 2000 грн та забрав собі.

Після складання розписок, що ніби-то вона взяла в борг кошти у позивача, вона на роботу більше не вийшла. В неї був поганий стан здоров,я через вище вказані обставини, вона вимушена була викликати на місце роботи Швидку допомогу.

Відповідач заявила, що ніякої суми коштів позивачу не заборгувала, і ніякої моральної шкоди йому не спричинила, а тому просить суд в задоволені позову відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, свідків ОСОБА_3Л, ОСОБА_4І, ОСОБА_5С, ОСОБА_6В, ОСОБА_7С, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 липня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики згідно якого ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 грн, а відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов.язання повернути позивачу вище зазначену суму грошових коштів до 10 жовтня 2009 року. зазначені обставини підтверджуються розпискою від 10 липня 2009 року, що була написана відповідачем ОСОБА_2 власноручно ( а.с.31), проти чого ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, але гроші не повернула.

13 липня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2127 грн, а відповідач ОСОБА_2 зобов.язалась повернути позивачу вище зазначену суму грошових коштів до 13 жовтня 2009 року. Зазначені обставини також підтверджуються розпискою від 13 липня 2009 року, що була написана і підписана відповідачем ОСОБА_2 власноручно ( а.с.30), проти чого ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, але гроші не повернула.

11 серпня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3018 грн, а відповідач ОСОБА_2 зобов.язалась повернути йому вище вказану суму грошових коштів до 11 листопада 2009 року. Зазначені обставини підтверджуються розпискою від 11 серпня 2009 року, що була написана і підписана відповідачем ОСОБА_2 власноручно ( а.с.29), проти чого ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала, але гроші не повернула.

Факт написання розписки підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_5С, який заявив, що ОСОБА_2 написала одну розписку про позику в його присутності.

Свідок ОСОБА_3Л, заявив суду, що бачив одну розписку ОСОБА_2 про позику коштів у позивача на столі у позивача ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 підтвердила суду, що їй відомо про три договори позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов.язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 розписка є свідченням передачі позикодавцем визначеної грошової суми, тобто договір позики сторонами укладено у письмовій формі і рішення суду при оспорені такого договору позики не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником, тому пояснення свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7, в підтвердження факту безгрошової угоди, а не договору позики, не ґрунтується на законі.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_2, щодо погроз з боку позивача та примусу його написати розписки є необґрунтованим, оскільки не підтверджений ніякими доказами.

Так, відповідач суду заявила, що через неправомірні дії позивача вона погано себе почувала, вимушена була викликати на роботу Швидку допомоги, але при цьому надала суду довідку Швидкої допомоги від 28 липня 2011 року, що Швидка допомога обслуговувала хвору ОСОБА_2 7 серпня 2009 року і госпіталізувала в першу інфекційну лікарню з попереднім діагнозом ботулізм, а не через нервові зриви.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не змогла пояснити суду, чому, якщо позивач шляхом вимагання , насилля та залякування домігся написання відповідачем розписок про укладення договору позики, і робив це тричі на протязі двох місяців, вона не зверталась в відповідні правоохоронні органи для захисту від неправомірних дій позивача, а навпаки продовжувала працювати у позивача.

Як вбачається з копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27 квітня 2011 року, відповідач ОСОБА_2 таки звернулась в органи міліції з заявою про шахрайські дії позивача лише 20 квітня 2011 року, тобто лише тоді, коли позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики і справа розглядалась в суді. Згідно зазначеної постанови в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_9 за ст.. 186, 189, 190 КК України відмовлено на підставі ст.. 6 п.2 КПК України. Дану постанову відповідач ОСОБА_2 не оскаржила.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення боргу за договора позики обгрунтовваними і такими, що підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 145 грн, тобто борг за трьома договорами позики від 10 липня 2009 року, 13 липня 2009 року, 11 серпня 2009 року. ( 5000 грн + 2127 грн + 3018 грн.).

Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частині позивачу ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у сумі 101,45 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу 1000 грн, то в цій частині слід йому відмови, оскільки позивачем не надано суду доказів сплати даних послуг. Так, в договорі про надання правової допомоги від 27 лютого 2011 року ( а.с. 4), зазначено, що вартість послуг 1000 грн повинна бути виплачена після підписання цього Договору, а тому наявність підписання самого цього Договору не підтверджує факт сплати вказаної суми.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави 8 грн 50 коп за звернення з позовом до суду про стягнення моральної шкоди, оскільки дану суму позивач не сплатив при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 10,11,60 ЦПК України, а також ст.ст. 610, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 145 грн, а також витрати за сплату судового збору в сумі 101,45 грн та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу позову до суду щодо стягнення немайнової шкоди в сумі 8 грн 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10