Категорія: стягнення боргу Доповідач Борова С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Борової С.А.

суддів: Івах А.П., Пшенічної Л.В.

при секретарі Варюшичевій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 201 1 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та штрафу за невиконання зобовязання, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 15 липня 2007 року уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно якого передав тому у власність 75 000 грн. , терміном до 15.01. 2009 р. У встановлений строк грошові кошти відповідач не повернув. Договором передбачені штрафні санкції А невиконання умов договору у розмірі 0,1% від залишкової суми за кожний день прострочення, що складає 375 грн. Також просить відшкодувати понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що гроші фактично не передавались.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалене по справі судове рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому посилається на те, що у договорі позики зазначені всі істотні умови, які свідчать , що гроші були передані під час його підписання. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів передачі грошових коштів відповідачу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлені правовідносини, які виникли між сторонами, фактичні обставини справи та закон їх регулюючий.

Як встановлено судовим розглядом та матеріалами справи, 15 липня 2007 року між сторонами був укладений у письмовому вигляді договір займу. Згідно з п. 1 договору займодавець передає зайомщику у власність 75 000 грн. на строк 18 місяців, а той зобов'язався повернути зазначені грошові кошти в обумовлений строк.

Згідно з п. 3 договору повернення грошей повинно бути не пізніше 15 січня 2009 року.

П.6 договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі грошових коштів.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином перевірив позовні вимоги позивача та заперечення відповідача та зясував, що не мав місце відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України факт передачі ОСОБА_1 грошей ОСОБА_2

Змістом договору не доведено факт отримання грошей ОСОБА_2 від ОСОБА_1 Боргова розписка відсутня.

Згідно зі ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим. Підстав для його зміни або скасування немає. Відповідно до ст. 308 ЦПК України судова колегія залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий

Судді