АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий 1-ї інстанції: Руднева О.О. Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2011 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -ТрішковоїІ.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 2 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про покладення зобов'язання по сплаті страхового відшкодування в сумі 9620,69 грн., стягнення моральної шкоди в сумі 25000 грн., стягнення судових витрат по справі,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.08.2008 року між позивачкою та ВАТ НАСК "Оранта" був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, на підставі якого був застрахований належний позивачці автомобіль КЕМАОТТ 8СЕМС V- 1598, 2008 року випуску, державний номер АХ 0285ВО.

29.10.2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю

позивачки були спричинені технічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода у розмірі

22352,47 грн.

ОСОБА_1 своєчасно повідомила про настання страхової події та виконала умови договору добровільного страхування.

16.06.2009 року вона особисто сплатила частину вартості ремонтно-відновлювальних робіт

в сумі 8000 грн., а 21.08.2009 року сплатила ще 9837,34 грн.

Але відповідач сплатив страхове відшкодування тільки в сумі 11372,67 грн.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просила стягнути на її користь 9620,69 грн., моральну шкоду у розмірі 25000 грн. та понесені нею судові витрати.

Представник відповідача позов визнала частково, проти відшкодування моральної шкоди заперечувала. Посилалась на те, що страховик не несе відповідальності за ушкодження додаткового обладнання, яким є ушкоджений на автомобілі датчик паркування. Крім того, ОСОБА_1 при укладанні договору вибрала перший варіант страхування, тобто визначення розміру відшкодування на підставі висновку аварійного комісару страховика або спеціаліста, узгодженої зі страховиком організації.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 2 червня 2011 року позов задоволений частково.

З ВАТ НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_1 стягнуто страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного засобу в сумі 3353,16 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. і судовий збір у сумі 426,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині стягнення страхового відшкодування та стягнути 9620,69 грн. , посилаючись на те. що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів.

ВАТ НАСК "Оранта" рішення суду не оскаржило.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, правильно встановлено природу спірних правовідносин та закон, їх регулюючий, та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11,60,212,214,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2008 року між позивачкою та ВАТ НАСК "Оранта" був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, на підставі якого був застрахований належний позивачці автомобіль КЕИАІІЬТ 8СЕМС V- 1598. 2008 року випуску, державний номер АХ 0285ВО.

29.10.2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю позивачки були спричинені технічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода у розмірі 22352,47 грн.

Сума матеріального збитку визначена судом на підставі висновку оціночного звіту Товарної біржі "Радар" №52/2009 від 03.03.2009 року.

При цьому суд правильно зазначив, що втрата товарного вигляду не передбачена договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Визначаючи суму, що підлягає стягненню, суд виходив з розміру спричиненої шкоди, а також суми, що була сплачена відповідачем у розмірі 19410,98 грн.

Таким чином, суд визнав, що страхувальник не доплатив позивачці 2941,49 грн., також врахував вартість підшипника у розмірі 291,67 грн. і вартість проконтролю 120 грн. Загальна сума, що не доплачена позивачці склала 3353,16 грн.

Посилання апеляційної скарги на необхідність відшкодувати вартість відновлювально-ремонтних робіт спростовується змістом договору страхування, оскільки позивачка вибрала перший варіант страхування, а не другий, якій і передбачав відшкодування вартості відновлювально-ремонтних робіт.

Також не знайшли свого підтвердження посилання на те, що аварійний комісар ОСОБА_3 підписав рахунок-фактуру. Представник відповідача пояснив, що чинним законодавством не передбачено затвердження аварійним комісаром рахунку-фактури.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ,307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 2 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: