Справа № 2-1/11
Номер провадження 2/1620/7453/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 грудня 2011 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Сидоренко Ю.В.,

секретаря - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

30.04.2008р. ЗАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідач 10.01.2007 року, відповідно до укладеного кредитного договору № plc0RX10600316 від 10.01.2007р., отримав кредит у розмірі 2951,30 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.01.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, тому ЗАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 18.04.2008 року складає 5803,62 грн., у тому числі заборгованість по кредиту - 2951,30 грн.; заборгованість по відсоткам - 1509,44 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 973,95 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 368,93 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 58,04 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він кредитного договору не укладав і кредит не отримував, підпис у договорі не його. Кредит під його іменем отримала невідома особа, незаконно скориставшись його паспортом та ідентифікаційним номером, в звязку з чим Миргородським МВ УМВС України в Полтавській області порушена кримінальна справа за ст.190 ч.1 КК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як на докази отримання кредиту позивач послався на матеріали кредитної справи, які містять заяву позичальника від 10.01.2007 року про видачу кредиту в сумі 2951,30 грн., підписану від імені ОСОБА_1 невідомою особою, що підтверджується матеріалами кримінальної справи, порушеної по факту шахрайського заволодіння невідомою особою коштами «Приватбанку» шляхом обману ОСОБА_1 по ст. 190 ч. 1 КК України (а.с.21, 47, 56, 57). Отже суд не може прийняти зазначену заяву як доказ укладеного договору кредиту між сторонами. Крім того, позивачем не було надано доказів того, що сума кредиту була ним перерахована на поточний рахунок торгової організації згідно листа-зобовязання № 0316 від 11.01.2007р. (а.с.79), тобто не доведено факт видачі кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, що регулюють відносини позики. Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та спільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, судом в судовому засіданні встановлено порушення вимог ч. 2, 3, 5 статті 203 ЦК України під час укладення кредитного договору, цей правочин з відповідачем не вчинений, а тому відсутні підстави для задоволення позову ЗАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 1046, 1054 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_3