Справа № 2-316/10
РІШЕННЯ

Іменем України

(Додаткове)

14 квітня 2011 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.,

при секретарі Гулей М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець питання щодо винесення додтакового рішення по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі керуючого Сторожинецьким відділенням Чернівецької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним в частині односторонньої зміни умов договору

встановив:

Рішенням Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 15 листопада 2010 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним в частині односторонньої зміни умов договору, задовольнити частково.

Відповідно до положень ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалене рішення

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила ухвалити додаткове рішення і відмовити позивачу в задоволенні вимоги щодо виселення із будинку її та її чоловіка.

Позивач ПАТ «Приватбанк» в судове засідання свого представника не направив, а відповідач ОСОБА_2 в суд не зявився по невідомих причинах, хоча і позивач і вказаний відповідач були судом повідомлені про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Іх присутність не є обовязковою.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 31.01.2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала цільовий кредит в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень під 15 відсотків річних і зобовязалася здійснювати погашення заборгованості і відсотків за користування кредитом щомісяця до 31 числа кожного місяця з кінцевим терміном сплати 31.01.2018 року.

В забезпечення виконання цього договору позивач уклав із відповідачем ОСОБА_2 договір іпотеки житлового будинку, що в с.Комарівці, вул.Центральна, 14, Сторожинецького району, Чернівецької області

З 01 лютого 2009 року ПриватБанк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом з 15 до 30 відсотків. Відповідач ОСОБА_1 і після збільшення відсоткової ставки продовжувала погашати отриманий кредит щомісяця за попередньою відсотковою ставкою, заперечуючи проти збільшення відсоткової ставки.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 заперечувала проти збільшення відсоткової ставки, договір кредиту розірваний не був, між сторонами продовжувались кредитні відносини і остаточне повідомлення про збільшення відсоткової ставки та дату початку її дії позичальнику не направлялось, тобто передбачений законодавством порядок зміни відсоткової ставки в сторону збільшення Банком дотриманий не був.

Виходячи з того, що позичальник ОСОБА_1 не порушувала умови кредитного договору і її вина в непогашенні кредиту за новою відсотковою ставкою та утворенні заборгованості відсутня, відсутня підстава і до виселення відповідачів із іпотечного житлового будинку так як договір іпотеки було укладено для забезпечення виконання умов договору кредиту.

Згідно з ч.2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Таке ж положення зазначено і в ст.40 вказаного Закону та ст.109 ЖК України, де виселення всіх мешканців ставиться в залежність від звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зважаючи на це, суд знаходить, що вимога позивача про виселення відповідачів із житлового будинку переданого в іпотеку, задоволенню не підлягає, оскільки суд відмовляє позивачу в зверненні стягнення на житловий будинок розташований в с.Комарівці, вул.Центральна, 14, Сторожинецького району, Чернівецької області, який являється предметом іпотеки.

На підставі ст.106 ЖК України, ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.640, 651, 653, 1056-1, 1061 ЦК України та Керуючись п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення відповідачів із житлового будинку, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ