Справа №2-1331/2011р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2011р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

при секретарі Ляшик С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва, справу за ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Сектор громадянства та еміграції фізичних осіб Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та виселення,

В С Т А Н О В И В :

28.01.2011р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Сектор громадянства та еміграції фізичних осіб Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та виселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що він є власником 64/100 частин домоволодіння по вул.. Комсомольській 62 в м. Миколаєві. Однак користуватись належним чином своїм майном він не має змоги, оскільки в належний йому частині будинку проживають відповідачі. Добровільно покидати житло вони не збираються, користуються житлом та позбавляють його права розпоряджатись майном .

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, зазначила, що усі документи, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на частину домоволодіння є в наявності, відповідачі перешкоджають користуванню власним майном.

ОСОБА_2 заперечувала проти позову, вказала що вона зареєстрована за даною адресою, сплачує комунальні послуги, іншого житла у неї не має.

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала.

Представник відповідачів ОСОБА_4 позов не визнала, зазначила, що оскільки не визначений порядок користування домоволодінням та не визначені частки, не можливо твердити про те, що відповідачі займають саме частину домоволодіння, яке належить ОСОБА_5. Просила зупинити провадження по справі оскільки відповідачами оскаржуються договори дарування та довічного утримання, на підставі яких позивач отримав право власності на спірну частину домоволодіння.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд переходить до наступного.

Відповідно до договору дарування частки домоволодіння від 10.09.2008року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ за №12846 в книзі №69 від 05.11.2008р., ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 43/100 частки домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв вул. Комсомольська б.72 (а.с. 8).

13.11.2008р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_5 21/100 частку домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв вул. Комсомольська б.72. Цей договір було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.09.2010року залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 30.11.2010р. відмовлено в позові ОСОБА_2 про визнання зазначених договорів недійсними.

Отже, відповідно до зазначених документів, ОСОБА_5 є власником 64/100 частин домоволодіння за адресою: вул. Комосомольська 62 в м. Миколаєві.

Крім того, відповідно до заповіту ОСОБА_8 від 10.06.2009року все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_5. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.13).

06.09.2009р. у звязку зі смертю ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_5 за заповітом.

Згідно довідки з ЖКП «Південь» на 64/100 домоволодіння за адресою: м. Миколаїв вул. Комсомольська 72 зареєстровано 3 особи, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до довідки МБТІ за ОСОБА_9 яка є матірю ОСОБА_2 та бабцею ОСОБА_3, зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому, в довідці з ЖКП «Південь» також зазначено що у вказаній двокімнатній квартирі мешкає та зареєстрована ОСОБА_9 (а.с. 50, 51, 62).

В силу статті 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договорів дарування та довічного утримання недійсними встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були членами сімї ОСОБА_6, не були повязані спільним побутом, не мали взаємних прав та обовязків з померлою. Також встановлено, що ОСОБА_6 жила самотньо, останні роки підтримувала звязок лише з ОСОБА_5.

Статтею 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Право користування є похідним правом від права власності. Оскільки попередній власник ОСОБА_8 втратила своє право власності, а відповідно до статті 398 ЦК України договорів користування не укладались ні з попереднім власником на з позивачем, то відповідачі також втратили своє право користування.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона спирається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 319 ЦК України визначає - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджають позивачу у здійсненні його прав щодо належного йому майна, мешкаючи у домоволодінні, що належить ОСОБА_5. Позивач не має іншого житла та через дії відповідачів, вимушений винаймати інше житло.

Твердження представника відповідачів про те, що факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 саме у тій частині, яка належить ОСОБА_5, не доведений, та не можливо визначити на якій саме частині будинку мешкають відповідачі, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки проживання та реєстрація відповідачів саме у 64/100 домоволодіння підтверджено довідкою з ЖКП «Південь» від 20.01.2011року (а.с.20). Крім того відповідачами не доведено порушення їх прав будь-яким чином позивачем.

В силу статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Враховуючі вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Сектор громадянства та еміграції фізичних осіб Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та виселення задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні власністю, а саме 64/100 частинами домоволодіння по вулиці Комсомольській будинок 72 в місті Миколаєві.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з належних ОСОБА_5 64/100 домоволодіння по вулиці Комсомольській будинок 72 в місті Миколаєві.

Вселити ОСОБА_5 в належні йому на праві власності 64/100 частини домоволодіння по вулиці Комсомольській будинок 72 в місті Миколаєві.

Зобовязати сектор громадянства та еміграції фізичних осіб Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: м. Миколаїв вулиця Комсомольська будинок 72.

Рішення може бути оскаржене впродовж десяти днів з моменту отримання його копії через Ленінський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :