Справа №2-884/11
19 січня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Колегаєвої С.В.
при секретарі - Маковецької О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Енпол» про визнання права власності на об»єкт інвестування та частку в незавершеному будівництві. -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на частку в об'єкті інвестування та частку в незавершеному будівництві гаражного комплексу, з наступними характеристиками: підземний гаражний бокс НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2, загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ним майнове (речове) право на отримання в натурі об»єкту інвестування підземного гаражного боксу НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2, загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, згідно Договору інвестування будівництва підземних гаражів по АДРЕСА_1 НОМЕР_2 від 13 вересня 2004 року, після введення в експлуатацію гаражного комплексу за вказаною вище адресою.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 вересня 2004 року уклав з Відповідачем Договір інвестування будівництва підземних гаражів НОМЕР_2, яке являється генеральною підрядною організацією будівництва гаражного комплексу в АДРЕСА_1. Позивач, як інвестор, виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме відповідно до умов п.2.2. Договору сплатив кошти у розмірі 29 755,04 грн., що становить вартість будівництва об'єкту інвестування, з метою отримання у власність об'єкту інвестування - підземного гаражного боксу НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2, загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, проте, відповідачі, відповідно до умов договору відмовляються ввести гаражний комплекс в експлуатацію та передати об'єкт інвестування по акту прийому - передачі, що унеможливлює оформлення права власності в установленому законом порядку.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позову та просили його задовольнити.
Представник відповідача ДП «Енпол» в судове засідання не з»явився. належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів.
Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
13 вересня 2004 року між позивачем та ДП "Енпол", яке являється генеральною підрядною організацією будівництва гаражного комплексу в АДРЕСА_1, було укладено Договір інвестування будівництва підземних гаражів НОМЕР_2, за яким позивач, як інвестор, сплатив кошти в повному обсязі в розмірі 29 755,04 грн. з метою отримання у власність об'єкту інвестування -підземного гаражного боксу НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2. загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.
ДП «Енпол» являється генеральною підрядною організацією будівництва гаражного комплексу на площадці НОМЕР_4 по АДРЕСА_1. Між даними особами був підписаний Акт прийому - передачі НОМЕР_3 від 13.06.2005 року в якому зазначено, що спірний гаражний бокс передається інвестору будівництва. 13.06.2005 року позивачем та ДП «Енпол» було підписано Акт будівельної готовності гаражного боксу НОМЕР_3 та Акт звірки взаєморахунків НОМЕР_3 від 15 червня 2005 року.
На даний час відповідачі, відповідно до умов договору відмовляються ввести гаражний комплекс в експлуатацію та передати об'єкт інвестування по акту прийому - передачі, що унеможливлює оформлення права власності в установленому законом порядку.
Встановлені обставини свідчать, що відповідачами не виконано своїх зобов'язань за договором, а саме не передано об'єкт інвестування по акту прийому - передачі, що порушує майнові права позивача.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Статтею 2 Закону встановлено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій.
Відповідно до ст. 5 вищевказаного Закону інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.
Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.
Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.
Стаття 19 Закону визначає, що захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих та створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності.
Так, Законом України "Про інвестиційну діяльність" не передбачено механізму передачі майнових прав інвестору на об'єкти інвестицій. Разом з тим, ч. 7 ст. 8 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (анатогія закону).
Подібні за змістом відносини врегульовано Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництва житла та операціях з нерухомістю".
Згідно із ст. 9 вищевказаного Закону управитель укладає із забудовником договір, за яким замовляє забудовнику збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду.
Відповідно до ст. 10 Закону в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем. За кожним об'єктом будівництва забудовник та управитель укладають, зокрема, договір уступки майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами.
Система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає, згідно із ст. 13 Закону, зокрема, передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних справ та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов'язання як правовідношення. Предметом договору є зобов'язання, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільного права є визнання права.
Згідно із ст. 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Статтею 177 ЦК України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 178 ЦК України встановлює, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку
правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного оиириі_,. або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю, майнові права визнаються речовими правами.
Майновим правом, згідно із ст. 49 Закону України "Про заставу", є право вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, як належних йому на момент укладення договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Визначення поняття "майнові права" міститься також в ст. З Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", відповідно до якого майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Отже, право на отримання Об'єкту будівництва та оформлення його у власність, є майновим правом позивача і може вільно передаватись іншим особам.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 1 74 ЦПК України позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 245,26 грн. та витрат на 1ТЗ в розмірі 120 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15. 60, 224-227 ЦПК України, Конституцією України, ст. 11, 12. 16, 177. 178. 190, 328, 525, 526, 876 ЦК України, Законом України "Про інвестиційну діяльність". Законом України "Про планування і забудову територій". Законом України "Про заставу". Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в об»єкті незавершеного будівництва гаражного комплексу, з наступними характеристиками: підземний гаражний бокс НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2, загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 майнове (речове) право на отримання в натурі об»єкту інвестування - підземний гаражний бокс НОМЕР_1 за будівельним номером, фактичний НОМЕР_2, загальною будівельною площею 18,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, згідно Договору інвестування будівництва підземних гаражів НОМЕР_2 від 13.09.2004 року після введення в експлуатацію гаражного комплексу за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути ДП «Енпол» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 297 грн. 55 коп. та 120 грн. в рахунок витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя