АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:договірні Доповідач: Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Гальянової І.Г., Сілантьєвої Е.Є.,

при секретарі - Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу житлового будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

02 січня 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу житлового будинку № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові.

17 липня 2008 року та 08 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 були доповнені, в якості відповідача була вказана Харківська міська рада та предявлені вимога про поновлення порушеного права про визнання недійсним рішень Київського РВК м.Харкова за № 155-9 від 17 липня 2001 року «Про дозвіл будівництва житлового будинку з гаражем та підвалом по вул. Борисівській 55», а також п.п. 2.45, 2.45.1 рішення ХХIV сесії Харківської міської ради «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок».

При розгляді справи в суді першої інстанції, позивач та його представник підтримували позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що договір дарування, укладений між ним та ОСОБА_2, є недійсним на підставі шахрайських дій відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на ті обставини, що вона є добросовісним набувачем, у звязку з чим правові підстави для витребування у неї вказаного майна відсутні.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2011 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 та Харківської міської ради, Адміністрації Київського району м.Харкова , Управляння Держкомзему, 8-ї Харківської Державної нотаріальної контори про визнання незаконним та скасування рішення Київського РВК м.Харкова, визнання незаконним та скасування п.2.45, 2.45.1 рішення ХХIV сесії Харківської міської ради «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладеним 18 липня 2000 року,та договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, укладеного 21 вересня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції необґрунтовано не були прийняті до уваги встановлені вироком Московського районного суду м.Хакрова від 16 вересня 2003 року, який набрав чинності 28 квітня 2005 року, факти, що договір дарування вищевказаного житлового будинку був укладений внаслідок шахрайських дій ОСОБА_2 відносно нього.

Висновки суду про те, що спричинена злочинними діями ОСОБА_2 шкода йому відшкодована, не засновані на наявних в матеріалах справи доказах.

В засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 підтримували позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлений в порядку п.5,6 ст. 75 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування від 18 липня 2000 року житлового будинку з надвірними будівлями № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові, укладеного між ним та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спричинена позивачу шкода внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 відшкодована під час розгляду кримінальної справи шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 931, 60 коп..

Що стосується рішення суду в частині відмови в позові визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 вересня 2000 року, укладеного ОСОБА_2 з ОСОБА_3, то суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем.

Колегія суддів вважає, що в повному обсязі погодитися з даними висновками суду не можна з наступних підстав.

Житловий будинок з надвірними будівлями № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові відповідно до рішення Київського РВК м.Харкова від 16 травня 2000 року за № 110-4, належав на праві власності ОСОБА_7 батьку позивача ( а.с. 12-14 том 1).

07 травня 1989 року ОСОБА_7 помер, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 2000 року спадщину прийняв його син ОСОБА_1 ( а.с. 15 том 1).

18 липня 2000 року був укладений договір дарування вказаного будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 16-17 том.1).

У відповідності з вироком Московського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2003 року, що набрав законною сили, встановлено, що дана угода була укладена внаслідок шахрайських дій ОСОБА_2 ( а.с.6-11 том 1).

Із зазначеного вироку вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнено 23 931, 60 коп. ( а.с 11 том 1).

Вирок суду в зазначеній частині не виконаний.

У відповідності з ч.1 ст. 57 ЦК України (за ред. 1961 року), угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом держави чи громадської організації.

Як зазначалося вище, вироком, що набрав законної сили, встановлено вчинення ОСОБА_1 правочину щодо відчуження будинку, що належить йому на праві власності на підставі договору дарування внаслідок обману та шахрайських дій з боку ОСОБА_2.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відносно того, що відсутні правові підстави для визнання договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові, не є обґрунтованими.

Посилання суду першої інстанції в рішенні на той факт, що судом прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 ОСОБА_2 матеріальної шкоди не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відшкодування шкоди є наслідками недійсності оспорюваного правочину, що передбачено ч.2 ст. 57 ЦК України ( в ред. 1961 року) та не повинно впливати на висновки щодо його дійсності.

У звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в даній частині підлягає скасуванню.

Колегія суддів у відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України вважає необхідним ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним задовольнити.

Згідно ч.2 ст. 57 ЦК України (за ред. 1961 року), якщо угода визнана недійсною, то потерпілому повертається другою стороною все одержане нею за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі, повертається його вартість.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 21 вересня 2000 року здійснив відчуження вказаного будинку ОСОБА_3 ( а.с. 91 том 1).

ОСОБА_1 стороною по даному договору купівлі-продажу не був, у звязку з чим його права не підлягають захисту шляхом визнання недійсним цього договору.

Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені законом, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, або шляхом відшкодування вартості утраченого майна.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання оспорюваного ним договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про те, що із ОСОБА_2 за вироком суду на його користь сума в рахунок відшкодування шкоди, не стягнена, тобто вирок суду в даній частині реально не виконаний, не можуть бути визнані підставами для скасування рішення суду в даній частині, оскільки позивачем обраний невірний спосіб захисту його прав.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в даній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги не міститься.

Керуючись: ст.ст. 303, 304, п.3 ч.2 ст. 307, п.2 ст. 312, ст. 313, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2011 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями № 55 по вул. Борисівській в м.Харкові, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 18 липня 2000 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 за № 1-5 95.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Харкова від 30 червня 2011 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: