Апеляційний суд Харківської області
Категорія - трудові Доповідач - Зазулинська Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, скасування наказу № 459 від 26 серпня 2009 року, -

встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просила скасувати наказ керівника відповідача за № 459 від 26.08.2009 року і стягнути з відповідача безпідставно скасовану щомісячну надбавку до її заробітної плати в сумі 396,80 грн. за період з 01.09.2009 року по день розгляду справи в суді;

поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера Відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області з дня звільнення;

стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі, який складає 1595,37 грн. на місяць;

стягнути завдану їй незаконним звільненням моральну шкоду в сумі 5000 грн. і витрати з надання правової допомоги в сумі 1000,00 грн.

Рішення про поновлення на роботі у відповідності з вимогами ч.5 ст.235 КЗпП України просила звернути до негайного виконання.

Відповідач та третя особа позов не визнали, посилаючись на законність звільнення позивачки з займаної посади.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2011 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного бухгалтера відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області.

Стягнуто на її користь з Відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області 15 033,19 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу ; 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1000,00 грн. витрат з надання юридичної допомоги.

На користь держави з відповідача стягнуто 148,32 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про скасування наказу від 26.08.2009 року відмовлено за пропуском 3-х місячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині стягнень за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Відділ освіти Первомайської районної державної адміністрації просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. При цьому посилається на те, що під час ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти за період з 01.12.2008 року по 31.12.2009 року було виявлено низку порушень ведення бухгалтерського обліку, що призвело до фінансових порушень на загальну суму 473484, 00 грн.

Оскільки вказані порушення сталися внаслідок того, що позивачка в зв»язку з недостатньою кваліфікацією не виконувала належним чином обов»язків, покладених на неї посадовою інструкцією головного бухгалтера і відсутня була вільна посада бухгалтера, ОСОБА_3, яка визнала виявлені при ревізії порушення, була звільнена з роботи законно.

Позивачка на апеляційну скаргу подала заперечення, в яких просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції з дотриманням закону з»ясовані всі обставини, що мають значення для справи.

Третя особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнала.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, що беруть участь у справі; дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги. судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 14 липня 2009 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу у Відділ освіти Первомайської державної адміністрації на посаду старшого економіста, про що було видано відповідний наказ за № 116-к. На підставі наказу №231-к від 27 жовтня 2000 року вона була переведена на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії.

Наказом № 35-к від 24 лютого 2010 року ОСОБА_3 звільнено з посади головного бухгалтера з підстав, передбачених п.2 ст.40 КЗпП України в « зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі ;стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів які б свідчили, що позивач не може виконувати покладені на неї трудові обов»язки внаслідок недостатньої кваліфікації , а крім того при її звільненні з посади з таких підстав не запропонував їй іншої роботи.

Вказані висновки суду ґрунтуються на законі і відповідають фактичним обставинам справи, які судом встановлені повно і правильно та наданим сторонаим доказам, які суд дослідив та оцінив з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров»я, які перешкоджають продовженню даної роботи і його неможливо перевести, за йог згодою, на іншу роботу.

За роз»ясненнями, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами), при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору втому разі, якщо становить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров»я працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов»язків і неможливо перевести його, за йог згодою, на іншу роботу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3Г має вищу економічну освіту, пройшла курс підвищення кваліфікації по програмі «Застосування положень Бюджетного кодексу», що підтверджено відповідним сертифікатом, виданим міністерством фінансів України.

На посаді головного бухгалтера відділу освіти позивач працювала більш ніж 9 років, неодноразово отримували подяки Первомайської районної державної адміністрації за багаторічну сумлінну працю , високий професіоналізм і сумлінне відношення до виконання службових обов»язків, поряд з іншими працівниками відділу освіти постійно преміювалася за підсумками роботи, а також за сумлінне ставлення до посадових обов»язків.

Допитана в якості свідка начальник фінансового управління Первомайської райдержадміністрації ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 кваліфікований спеціаліст, на виявлені факти неправильного нарахування заробітної плати реагувала відповідною доповідною.

Свідок ОСОБА_6 - колишній начальник Відділу освіти Первомайської райдержадміністрації, також характеризував ОСОБА_3 як компетентного, грамотного спеціаліста.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що необґрунтоване нарахування заробітної плати відбулося з тих причин, що її нарахування ними здійснювалося на підставі тарифікації, тобто табелів використання робочого часу, які складають керівники навчальних закладів і несуть відповідальність за їх достовірність.

ОСОБА_8 також пояснила, що ОСОБА_3 як головний бухгалтер забезпечувала бухгалтерію інструктивними матеріалами з питань нарахування заробітної плати і пропонувала свою допомогу у вирішенні питань, які були незрозумілими.

Атестації, за висновками якої було б визнано кваліфікацію ОСОБА_3 недостатньою для виконання обов»язків головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відповідачем не проводилось.

Посилання відповідача на акт ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Первомайської районної державної адміністрації за період з 01.12.2008 року по 31.12.2009 року як доказ недостатньої кваліфікації позивачки та достатню підставу для її звільнення з підстав, передбачених п.2 ст.40 КЗпП України судова колегія не може прийняти до уваги в якості підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Так, вказаний акт дійсно містить зазначення порушень фінансово-господарської діяльності відділу освіти за вказаний період, що були виявлені під час ревізії.

Проте вказаний акт не свідчить про те, що всі виявлені порушення є наслідком недостатньої кваліфікації ОСОБА_3 як головного бухгалтера централізованої бухгалтерії, а навпаки поряд з ОСОБА_3 містить посилання на значну кількість конкретних осіб, з чиєї безпосередньої вини сталися ті чи інші порушення. Як вже зазначалося факти необгрунтованої виплати заробітної плати були виявлені самою ОСОБА_3 і з вказаного приводу вона зверталася до начальника відділу освіти з доповідною.

Крім того в посадовій інструкції головного бухгалтера, затвердженої начальником відділу освіти ОСОБА_4, зазначено, що відповідальність за порушення правил і положень, які регламентують господарську діяльність, порушення строків подання місячних, квартальних бухгалтерських звітів та балансів відповідним органам головний бухгалтер несе нарівні з начальником відділу освіти.

Відповідачем та третьою особою не спростовано і твердження позивачки про те, що будь-якої іншої роботи їй запропоновано не було, за умови наявності вакансій.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що відповідач не довів неможливості виконання позивачкою своїх посадових обов»язків головного бухгалтера через недостатню кваліфікацію , тому її звільнення з займаної посади з вказаних підстав є незаконним і вона підлягає поновленню на роботі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі суд у відповідності з приписами ч.2 ст.235 КЗпП України стягнув на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з виключенням допомоги по безробіттю, отриманої позивачкою від Центру зайнятості, правомірно зазначивши в рішенні, що справа розглядалась більше одного року не з її вини.

Правильно вирішені судом і позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що незаконне звільнення призвело позивачку до моральних страждань, нервового потрясіння, порушило нормальний уклад її життя, позбавило можливості працювати та отримувати винагороду за працю, змусило докладати зусилля для організації життя, відобразилося на стані її здоров»я. Розмір стягнення у відшкодування спричиненої моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз»яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди і на думку судової колегії є співмірним характеру і об»єму моральних страждань позивачки.

Витрати позивачки на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. за складання позовної заяви та представництво її інтересів в суді адвокатом цієї консультації ОСОБА_9 підтверджені відповідною квитанцією юридичної консультації Первомайського району Харківської області. Виходячи з даних журналів судового засідання про участь представника позивача - адвоката ОСОБА_9, в судових засіданнях суду першої інстанції, внесена позивачкою сума не перевищує граничного розміру компенсації витрат, пов»язаних з наданням правової допомоги, встановленого додатком до Постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 « Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», і у відповідності з вимогами ст.ст.84,88 ЦПК України правомірно стягнуті на її користь з відповідача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги і залишення рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування наказу № 459 від 26 серпня 2009 року не оскаржено і апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст. ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -