РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2-122/11

22 липня 2012 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області

під головуванням судді Труша В.О.,

за участю секретаря Оласюк Л.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якій зазначає, що 01.01.2010 року вона позичила ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 860 гривень, що стверджується розпискою відповідача. Строк повернення позичених грошей закінчився в кінці лютого 2010 року, однак ОСОБА_1 грошей не повернула, на її неодноразові звернення про повернення боргу не реагувала. Просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг в розмірі 850 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги із зазначених підстав підтримала повністю та дала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце слухання справи була належним чином повідомленою у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 01.01.2010 року був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 860 гривень, які остання зобов'язалася повернути до кінця лютого 2010 року.

Дана обставина також стверджується письмовою розпискою від 01.01.2010 року ОСОБА_1, згідно якої вона отримала у ОСОБА_2 850 грн. та зобовязалася їх віддати до кінця лютого 2010 року. У разі неповернення боргу ОСОБА_1 зобовязалась повернути борг у трьохкратному розмірі.

Проте, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент розгляду справи.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин та невиконання умов договору відповідачем.

Отже, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача 2520 грн. (860*3) боргу за договором позики.

Враховуючи викладене, суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 218, 224 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 неповернуту суму боргу у розмірі 2520 (дві тисячі пятсот двадцять) гривень та понесені судові витрати в сумі 120 (сто двадцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання ними копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом вірно.

СУДДЯ ЛЮБЕШІВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_3