Бобровицький районний суд Чернігівської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО березня 2011 року Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі : головуючої -судді В.І.Бойко

при секретарі - Чухіній О.В. ,за участю позивача ОСОБА_1 ,представника позивача -адвоката ОСОБА_2. відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов»язання усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким ,що втратив право на користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві та , уточнюючи свої позовні вимоги в судовому засіданні ,просить зобов»язати ОСОБА_3 усунути йому перешкоди в користуванні його власним будинком № 22 по вулиця Гоголя в м. Бобровиця шляхом визнання його таким ,що втратив право на користування цим житлом. Свої вимоги обфунтовує тим,що з матір»ю відповідача - ОСОБА_4»ю Андріївною він перебував у шлюбі. В 2003 році його дружина без його відому зареєструвала відповідача в його будинку . Дана обставина підтверджується тим,що в домовій книзі відповідач не значиться зареєстрованим в його будинку. Відповідач ніколи не проживав в будинку , ніколи ним не користувався,а тільки приїздив на похорони своєї матері з метою її поховання .Він постійно проживає із сім»єю в м. Києві , де і працює ,тому ніякої необхідності жити в його будинку і ним користуватися в нього не має. Відповідач ніяких платежів не сплачував і в подальшому не має намірів це робити. Участі в проведенні газу по вулиці ніякої участі не приймав. На даний час він бажає оформити субсидію ,але реєстрація в будинку відповідача перешкоджає це зробити і чинить йому певні перешкоди. . Йому також набридло ,що на його адресу постійно приходять листи про сплату штрафу.Вказана обставина його дуже хвилює та дратує ,створює певні проблеми. Він має похилий вік , дуже поганий зір і хоче жити спокійно. Вся вулиця Гоголя в м. Бобровиця знає ,що ОСОБА_3 ніколи не проживав, не користувався його будинком і взагалі його ніхто ніколи не бачив. Так як будинок є його власністю , він просить суд винести рішення ,яким зобов»язати відповідача не чинити йому перешкоди в його користуванні. В зв»язку з тим ,що відповідач ніколи не жив і не користувався його будинком ,ніяких його особистих речей в його будинку не має , він вважає,що він втратив право на його користування, так як значився тільки зареєстрованим. Хоча відповідач є йому сторонньою людиною , він не буде заперечувати проти того , щоб інколи він в нього міг переночувати, якщо в цьому буде така необхідність .

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з викладених в позовній та уточненій заяві до суду підстав.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав ' повністю та пояснив ,що дійсно він значиться зареєстрованим в будинку ,що

належить на праві приватної власності позивачу. Його мати і позивач перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали в будинку позивача. Він проживав та проживає в м. Києві, на квартирі, але часто приїздив до матері та до вітчима - позивача по справі. Допомагав їм по господарству , ремонтував будинок. Допомагав у проведенні газу, купив холодильник, завіз меблі, якими користувався. У червні 2010 року померла його мати ,він займався її похованням, та все організовував самостійно. Приїздив на вихідні ,так як проживав у цьому будинку. Він вважає,ш;о його мати проживши з позивачем 20 років має право на частку у цьому будинку і при житті позивач постійно говорив ,що будинок буде його, просить суд відмовити в позові , так як він не має житла , працює та проживає в м. Києві на квартирі у знайомих , які поїхали за кордон .Свого житла не має і вважає, що він не втратив право на користування житлом належним позивачу. На даний час він не має можливості приїздити до позивача,так як останній його не допускає.

Вислухавши сторони , допитавши свідків ,дослідивши та оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об»єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із таких підстав ;

відповідно до виданої Ніжинським МЕТІ довідки від 10.02.2011 року № 59 будинок № 22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця Чернігівської області належить позивачу на праві приватної власності ( а.с. 31 );

довідкою Бобровицького РВ УМВС України від 13.01.2011 року № 166 підтверджується ,що ОСОБА_3 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 14 );

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності,який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

В судовому засіданні беззаперечно доведено , про що не заперечував і відповідач ,що позивач є власником будинку № 22 по вулиця Гоголя в м. Бобровиця Чернігівської області;

Актами обстеження житлових умов позивача від 06.10.2009 року , 24.05.2010 року, 22.10.2010 року., 04.03.2011 року засвідчено факт не

проживання відповідача з самого моменту його реєстрації і відсутність ного речей в будинку позивача.Акти складені за участю ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ,які,будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків підтвердили викладені факти в акті і пояснили,іцо відповідача по справі вони ніколи не бачили в будинку позивача, він ніколи не проживав в ньому,не приїздив і ним не користувався.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожний окремо, підтвердили факт відсутності відповідача в будинку № 22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця Чернігівської області взагалі і показали,що вони ніколи не бачили, щоб відповідач приїздив, чи користувався будинком ,останній раз приїздив на похорони своєї матері, був в нетверезому стані ,ніяких дій не приймав .

Із письмового звернення голови вуличної громади ОСОБА_13, яка є головою кооперативу по вулиці Гоголя , яке вона подала до суду вбачається, що газифікація вулиці Гоголя проводилася жителями цієї вулиці . Кошти за газифікацію вносив ОСОБА_1,а ОСОБА_3 ніякої участі у вуличній газифікації не приймав ( а.с28 );

В судовому засіданні було також оглянуто звернення жителів вулиці Гоголя в м. Бобровиця , в якому вони просять суд розібратися в справі і дали пояснення ,які підтвердили своїми підписами ,про те ,що всі вони являються старожилами вулиці Гоголя в м. Бобровиця. Після смерті дружини позивача виявилося, що відповідач значиться прописаним у будинку №22 по вулиці Гоголя .На його адресу постійно приходять штрафи ,які позивач відносив до виконавчої служби. Поштар їхньої вулиці постійно їх запитував ,хто такий ОСОБА_3 . Вони ,як жителі вулиці, не знали ,що він син покійної дружини позивача ,так як бачили його за весь час проживання тільки декілька разів. Ніякої участі у допомозі по господарству він не приймав.

Таким чином , судом встановлено ,що ніякої домовленості між позивачем та відповідачем про проживання та користування його майном - будинком № 22 по вулиці Гоголя не було. Відповідач зареєстрований у будинку позивача тільки з тих підстав ,що будинок, де проживав відповідач, підпадав під знос та в зв»язку з тим ,що мати відповідача та позивач одружилися і почали разом проживати. Він ввесь цей час проживав і до цих пір проживає в м. Києві, там і працює. Його приїзди до матері та приїзд на її похорони суд не може прийняти до уваги, як ціль приїзду з метою користування та проживання в будинку позивача , так як це був вимушений приїзд за певних обставин та умов.

Суд критично оцінює покази відповідача проте, що він допомагав газифікації вулиці, та доцомагав по господарству , привозив меблі ,холодильник , а також мав і має намір проживати і користуватися майном позивача , але відповідач його не допускає ,так як ним про це не надано ніяких підтверджуючих доказів , а навпаки спростовано актами обстеження житлових умов , показаннями допитаних в судовому засіданні свідків , а також відсутністю будь-яких скарг з його сторони до правоохоронних органів з цього приводу,відсутністю будь-яких квитанцій про сплату комунальних послуг.

В судовому засіданні встановлено ,що відповідач чинить позивачу

перешкоди в користування та володінні своїм майном буд.№22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця, що полягає в неможливості належним чином оформити субсидію , сплату за нього комунальних послуг , постійними надходженнями штрафів відповідача на адресу позивача. . Не проживання і не користування відповідачем будинком позивача,будучи в ньому

зареєстрованим ,створює позивачу ,як власнику будинку, певні незручності та страждання з цього приводу,так як він є людиною похилого віку, має незадовільний стан здоров»я і бажає жити спокійно. Це його власність , яка є непорушна, і він не бажає, щоб стороння людина була в ньому зареєстрована ,яка ніякого відношення до його будинку не має.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу , як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном .

Таким чином позивач скористався своїм законним правом ,передбаченим ст. 391 ЦК України ,і як власник майна вправі вимагати захисту свого права від особи,яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд .

Виходячи із вище викладеного ,суд вважає, що відповідач втратив право на користування житлом 6.22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця ,що належить позивачу , так як ним з часу його реєстрації до теперішнього часу ніколи не користувався і не проживав в ньому ,а своїм незняттям з реєстраці з будинку позивача створює перешкоди у володінні,користуванні і розпорядженні майном позивача

Тому вимоги позивача не суперечать ст. 405ч. 2 ЦК України . відповідно до якої член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад рік,що і було доведено наданими позивачем і дослідженими в суді доказами.

За таких обставин позов позивача є законним,обгрунтованими і таким,що підлягає задоволенню в повному обсязі,а тому слід зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 будинком № 22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця шляхом визнання ОСОБА_3 таким ,що втратив право на користування житлом 6.22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця Чернігівської області.

Керуючись ст. 41 Конституції України , Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, ст. 391, 405 ЦК України , ст..ст. 10,11,60,61,209,212- 215,218 ЦПК України-,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 ,будинком № 22 по вулиці Гоголя в м. Бобровиця ,шляхом визнання ОСОБА_3 ,таким ,що втратив право на користування житлом 6.22 по вулиці Гоголя в м.

Бобровиця Чернігівської області.

На рішення сторонами може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами , які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду,протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

Суддя Бобровицького районного суду