Справа № 1407/2-1746/11
РІШЕННЯ

іменем України

"08" листопада 2011 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Радєвій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) у звязку з продовженням навчання, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) у звязку з продовженням навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є її рідним батьком та за постановою суду був зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення повноліття.

Проте, позивачка є студентом ІІІ курсу денного відділення Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «Крок», юридичного факультету, тобто після досягнення повноліття продовжує навчання. Строк закінчення навчального закладу до 01.07.2013 року.

Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, має змогу та зобовязаний утримувати доньку, яка продовжує навчання, позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі нею позовної заяви та до закінчення навчання.

Також просила вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн. 00 коп.

В судове засідання позивачка не зявилася. Надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно наявної в матеріалах справи заяви, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, оскільки в добровільному порядку сплачує кошти на утримання доньки на користь її матері.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 07.03.1992 року Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2 є батьком повнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено в судовому засіданні, остання не працює, оскільки, є студентом Вищого навчального закладу «Університет економіки та права «Крок», де вона навчається на ІІІ курсі денного відділення на платній основі на юридичному факультеті, що підтверджується довідкою № 2377 від 21.10.2011 року, виданою вказаним навчальним закладом.

Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. ст. 199, 200 СК України обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік (від 18 до 23 років), продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі і наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо.

Таким чином, при визначенні можливості утримання та його розміру суд враховує як інтереси повнолітньої доньки, зокрема потребу в отриманні матеріальної допомоги, так і інтереси батька, зокрема можливості надавати таку допомогу.

Водночас обовязок утримання повнолітньої доньки покладається законом не тільки на батька, а й матір позивачки.

При встановленні потреби позивачки в отриманні матеріальної допомоги суд враховує те, ОСОБА_1 не працює, прибутків не отримує, навчається за денною формою навчання, яке є платним, тобто потребує отримання такої допомоги.

При встановленні можливості відповідача матеріально утримувати доньку та визначенні розміру аліментів суд враховує те, що ОСОБА_2 є працездатною особою, працює, отримує заробітну плату, з якої сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи відповідача про сплату аліментів на утримання позивачки в добровільному порядку не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки обумовлені кошти сплачувалися на користь ОСОБА_3, матері позивачки, тому не можуть бути підставою для відмови в відновленні порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивачки, яка, в силу ст. 199 СК України є самостійним субєктом, наділеним правом звернення з обумовленим позовом до суду.

Тому, з врахуванням вищевикладеного та розяснень Пленуму Верховного Суду України в своїй постанові від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, однак в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В той же час суд не погоджується з вимогами позивачки щодо визначення мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вказана норма може застосовуватися лише до вимог про стягнення аліментів на утримання дітей.

Разом з тим ч. 1 ст. 6 СК України вказує на те, що правовий статус дитини має особа лише до досягнення нею повноліття.

Тому, вказані вимоги не ґрунтуються на Законі.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 250 грн. 00 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 188 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) у звязку з продовженням навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь його повнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з продовженням навчання, щомісячно кошти (аліменти) в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу платника, починаючи з 08.09.2011 року і до закінчення нею навчання, тобто до 01.07.2013 року, при умові продовження нею навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 250 (двісті пятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан