Справа № 22Ц-478/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2011р. колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого судді Іванюка М.В, суддів Камзалова В.В. та Медяного В.М, при секретарі Руденко О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 23 грудня 2010р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, --

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2010р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. З врахуванням уточнень до позовних вимог просила стягнути з відповідача пеню за просторочення сплати аліментів за період з 01.11.2009р. по 01.08.2010р. в сумі 6547 грн. 95 коп.

В травні 2010р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період до 28.10.2009р, тобто до моменту звернення відповідачкою до виконання виконавчого листа, виданого 23.10.2009р. на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.09.2005р. Зазначив, що до вказаного часу сплачував аліменти добровільно і заборгованості і не допускав.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 23 грудня 2010р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів було задоволено. ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення змінити і задовольнити його вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період до 28.10.2009р, тобто до моменту звернення виконавчого листа до виконання. Після цього він дійсно перестав платити аліменти у звязку з тим, що ОСОБА_2 заявила, що він не є батьком дитини. На підставі вказаного твердження відповідачки ним було подано позовну заяву про оспорювання батьківства, після чого суд призначив відповідну експертизу. В серпні 2010р. висновки експертизи переконали його, що ОСОБА_2 ввела його в оману і він все ж таки є батьком дитини. Після цього він заборгованості по сплаті аліментів більше не допускав.

Справа № 22ц -478 / 2011р. Головуюча у першій інстанції ОСОБА_3

Категорія 48 Суддя доповідач Іванюк М.В.

ОСОБА_1 не оскаржував рішення у частині стягнення з нього неустойки в сумі 6547 грн. 95 коп.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали вимоги апеляційної скарги про зміну рішення з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу безпідставною і просить її відхилити.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав :

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментів за період з вересня 2005р. по 28.10.2009р, тобто до моменту звернення відповідачкою виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції безпідставно не зясував, з яких причин вказану дію вона вчинила більше ніж через чотири роки після постановлення судом відповідного рішення. З огляду на наведене колегія суддів не вважає спростованими твердження ОСОБА_1 про те, що за вказаний період він сплачував аліменти добровільно. При цьому приймає до уваги квитанції, що у нього частково збереглися, про здійснення ним відповідних електронних переказів ( а.с. 128 ).

Даних обставин суд першої інстанції безпідставно до уваги не взяв і належної оцінки їм не дав.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні зазначеного позову і у цій частині ухвалити нове про задоволення вимог ОСОБА_1М, що відповідатиме положенням ч.3 ст.197 Сімейного кодексу України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, п.п.3, 4 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218 ЦПК України, ст. 197 ч.3 Сімейного кодексу України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 23 грудня 2010р. у даній справі у частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів скасувати.

Даний позов ОСОБА_1 задовольнити і звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, 2001р. народження, яка була йому нарахована до 28 жовтня 2009р.

В іншій частині рішення Замостянського районного суду від 23 грудня 2010р. у даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :

З оригіналом вірно :