Справа № 2-2141/2011 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 вересня 2011 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності,
В квітні 2011 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.1993 року між сторонами був укладений шлюб (Серія ІІ-ФП №324660, а/з №1212 від 03.09.1993р.). Від спільного проживання мають дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з №2243 від 27.10.2000р.). 02.06.2011р. Ленінським районним судом м.Миколаєва було винесено рішення, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 28.01.2000р. ОСОБА_2 приймав участь у приватизації державного житлового фонду шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 своєї матері. В результаті приватизації цієї квартири відповідачу належить 1/6 частина (Свідоцтво про право власності на житло від 28.01.2000р. №3098-р). 19.05.2000р. позивачка разом з відповідачем приватизували квартиру АДРЕСА_2 (Свідоцтво про право власності на житло від 19.05.2000р. №28/18). У результаті цієї приватизації позивачу та відповідачу належить по ? частці. При цьому, їх спільна дитина взагалі не отримала своєї частки у приватизованому житлі. Разом з тим, позивачка вважає, що повторна приватизація житла відповідачем незаконною у звязку з тим, що при приватизації квартири АДРЕСА_2 відповідач приватизаційні майнові сертифікати не застосовував та не міг застосовувати тому, що продав їх.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності.
У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.
Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
03.09.1993 року між сторонами був укладений шлюб (Серія ІІ-ФП №324660, а/з №1212 від 03.09.1993р.). Від спільного проживання мають дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з №2243 від 27.10.2000р.).
02.06.2011р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
28.01.2000р. ОСОБА_2 приймав участь у приватизації державного житлового фонду шляхом приватизації квартири АДРЕСА_3. В результаті приватизації цієї квартири відповідачу належить 1/6 частина, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 28.01.2000р. №3098-р (а.с.9, 37).
19.05.2000р. позивачка разом з відповідачем приватизували квартиру АДРЕСА_4 (Свідоцтво про право власності на житло від 19.05.2000р. №28/18). У результаті цієї приватизації позивачу та відповідачу належить по ? частці (а.с.10).
Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_5 на ? часток; АДРЕСА_6 на 1/6 частку.
Відповідно до ч.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. № 2482 кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.
Згідно з п. 39 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992р. № 56, кожний громадянин, який приватизував займане ним житло безоплатно, з компенсацією чи з доплатою, вважається таким, що використав право на безоплатне одержання житла від держави. Одержання нового житла у держави може здійснюватися на платній основі з використанням одержаних при приватизації житлових чеків.
Відповідно до п. 21 цього Положення на новонароджених повинна враховуватись норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
З урахуванням попередньої приватизації квартири матері, відповідач не мав права на будь-яку подальшу або іншу приватизацію. Відповідач при приватизації квартири АДРЕСА_4 приховав, що право на безоплатну приватизацію вже використано, приватизаційні майнові сертифікати не використовував, що підтверджується копією розпорядження органу приватизації від 19.05.2000р. № 28/18 (а.с. 11).
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19.05.2000 року в частині скасування права власності в порядку приватизації державного житлового фонду ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_4.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати: судовий збір у розмірі 451,00грн.,витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00грн., а всього у розмірі 571,00грн..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: