Справа № 2117/2-11/11 .
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2011 р.

12 січня 2011 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючої судді: Сапронової Л.В.

При секретарі: Добровольській С.О., Хорольській О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, укладеного 24.05.2007 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого Новокаховським відділенням Ощадбанку №89 ОСОБА_3, посилаючись на те, що за цим договором Банк зобов'язувався надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Забезпеченням виконання зобов'язання за цим договором є застава нерухомості (іпотека) - квартири, яка знаходиться за адресою: вул.Котляревського, 12, м.Таврійськ, Херсонська область. З боку позичальника виконано всі умови, запропоновані Банком з приводу укладення кредитного договору та в подальшому своєчасно та в повному обсязі проводилась сплата чергових погашень по кредиту та відсоткам. Позивач звертався до банку з заявою на отримання кредиту в національній валюті, а банк в свою чергу видав йому кредит в іноземній валюті.

Просив суд визнати недійсним кредитний договір від 24 травня 2007 року № 1182, укладений між ним та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України».Зобов'язати відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» прийняти від нього суму у розмірі 87700 (вісімдесят сім тисяч сімсот) гривень з розстрочкою платежів на 120 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 730,83 (сімсот тридцять) гривень 83 коп. Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 01 червня 2007 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і посвідченим нотаріально Приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 2725. Зобов'язати приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки, укладеним між Позивачем та Відповідачем 01 червня 2007 року, а саме квартири, що знаходиться за адресою: вул. Котляревського, 12, м. Таврійськ, Херсонська обл., яка належить йому на праві власності.

В судовому засіданні 11.10.2010 року позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з тих же підстав; 12.012011 року представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин; ОСОБА_1 просив суд розглядати справу без участі свого представника.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту саме в іноземній валюті та відповідно до умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обовязки за договором і погоджується з ними, позивач при укладанні іпотечного договору був ознайомлений, на яких умовах йому надається кредит і засвідчив особисто своїм підписом в присутності приватного нотаріуса в договорі погодження умов кредитування.

Третя особа в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що, оскільки в супереч діючому законодавству, розрахунки між громадянами при купівлі-продажу нерухомості проводяться в доларовому еквіваленті, а позивач саме брав кредитні кошти на придбання нерухомості, то у позивача з самого початку були наміри отримати доларовий кредит. Всі умови договору іпотеки були позивачу розяснені та зрозумілі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.05.2007 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України, в особі керуючого Новокаховським відділенням Ощадбанку №7789 ОСОБА_3, був укладений договір про іпотечний кредит №1182 з цільовим призначенням на придбання квартири. За цим договором Банк взяв на себе зобов'язання надати грошові кошти позичальникові в розмірі 32 000, 00 дол.США . на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 12%.

Забезпеченням виконання зобов'язання за цим договором є застава нерухомості (іпотека) - квартири, яка знаходиться за адресою: вул.Котляревського, 12, м.Таврійськ, Херсонська область.

З банківських квитанцій, наданих позивачем вбачається, що ним виконані всі умови, запропоновані Банком з приводу укладення кредитного договору, позивач своєчасно та в повному обсязі проводив оплату чергових платежів по кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами. Всього на момент подання позову було сплачено позивачем за виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 73900 грн, що не заперечували сторони по справі .

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 19 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії, банківська ліцензія надається Національним банком України.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 31 липня 2000 року Національним банком України видано ВАТ «Державний ощадний банк України» банківську ліцензію № 148 на право здійснювати банківські операції, та письмовий Дозвіл № 148-1 від 30 липня 2000 року на право здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам та нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Відповідно до п. 5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року за № 275 письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року за № 15-93.

Відповідно до Додатку до дозволу № 68 від 20 квітня 1998 року, виданого Національним банком України, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Ново каховського відділення №7789 Ощадного банку України має право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Згідно з п. 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Національного банку України від 14.11.2004 року № 483, використання іноземної валюти на території України як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або утримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 ст. 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, та підпункту «г» частини 4 ст. 5 Декрету, який передбачає використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу або як засобу застави, зазначається, що на сьогоднішній день законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті.

Під валютними операціями згідно статті 1 Декрету розуміються, зокрема, операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Отже, Декрет відокремлює операції, пов'язані з використанням валютних цінностей як засобу платежу та операції з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Крім того, вказаний Декрет КМУ не передбачає заборони надання кредитів у іноземній валюті. Отже, здійснювані банком операції з надання кредитів в іноземній валюті у будь-яких сумах та на будь-який строк відповідно до підпунктів «в» частини 4 ст. 5 Декрету не вимагають отримання індивідуальної ліцензії НБУ.

Отримуючи кредит в повному об'ємі, позивач не предявляв до відповідача вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ч.2 ст.1055 ЦК.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За ст. 632 ЦК України ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною.

Зміст кредитного договору від 24 травня 2007 року № 1182 не суперечить вимогам закону, сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов, зокрема щодо мети, суми і строку кредиту, умов і порядку його видачі та погашення, способу забезпечення зобовязання, відсоткової ставки, порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору, відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору; позичальник мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, підписав договір, його волевиявлення було вільним і відповідало його інтересам. Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір укладено з додержанням встановленої законом форми. Підписуючи кредитний договір позивач підтверджував свою здатність виконувати його умови та вважав їх справедливими по відношенню до нього.

До подання позовної заяви позивач погоджувався з усіма умовами, укладеного із відповідачем валютного кредитного договору, про що свідчать факти повернення ним кредитних коштів разом із нарахованими відсотками в повному обсязі, встановлені договором та графіком погашення кредиту, відсотків та інших платежів.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Новокаховського відділення Ощадбанку №7789 свої зобов'язання виконав у повному обсязі. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом.

Отже, вказаний кредитний договір відповідає вимогам законодавства України та відповідно до ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України.

Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Також зазначено, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним і той факт, що з експертного висновку №6938 судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що підписи від імені ОСОБА_1 в кредитній заявці від 14.05.2007 року про надання кредиту у розмірі 32000,00 дол. США для придбання житла строком 216 місяців до іпотечного договору, укладеному між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого Новокаховським відділенням Ощадбанку № 7789 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виконані не самим ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних правовідносин є саме договір. На дослідження експерту була надана кредитна заявка та повідомлення про умови кредитування від 14.05.2007р, що не є офіційними документами, а є лише допоміжними документами при провадженні процедури погодження кредитним комітетом при вирішені питання про надання кредиту, позивач не заперечував той факт, що він особисто підписував і кредитний договір, і договір іпотеки.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, судом встановлено, що при підписанні кредитного договору, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві.

Зростання курсу долара США після укладення кредитного договору також не може бути підставою для визнання його недійсним, оскільки позивач мав можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з ситуації в Україні та динаміки зміни курсів з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації й можливості отримання кредиту в національній валюті.

Підписуючи кредитний договір позивач підтверджував свою заданість виконувати його умови та вважав їх справедливими по відношенню до нього.

Договір іпотеки, укладений банком з ОСОБА_1 01.07.2007 року на забезпечення виконання кредитного договору відповідає вимогам закону.

У разі виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, кредитор має право одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, а тому на забезпечення виконання кредитного договору із позичальником банком був укладений договір іпотеки, - який підписаний сторонами, укладений відповідно до вимог закону посвідчений нотаріально, тому підстав для визнання недійсним договору іпотеки у суду немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що працівники відповідача навмисно ввели позивача в оману щодо обставин укладання договору та примушування укласти договір саме в іноземній валюті. Не надано суду і доказів на підтвердження того, що процентна ставка за кредитом була збільшена в односторонньому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є недоведеними, та не ґрунтуються на законі, у звязку з чим суд відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 3, 5, 203, 208, 209; 215, 229, 230, 526, 527, 530, 533, 627, 629, 632, 651, 1055 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60. 212. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_2. про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Сапронова