АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-2106/2011р. Г оловуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія - кредити Доповідач - Ларенок В.І.
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді - Ларенка В.І.

суддів - Міненкової Н О., ОСОБА_2

при секретарі: - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту ,-

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2010 року позивач звернувся у суд з зазначеним позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором і договором поруки від 27.06.2008 року в розмірі 117 934 грн. 02 коп., судові витрати і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до договору кредиту від

27.06.2008року Банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 100 000 грн.. Кредит був виданий готівкою. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позичальник зобовязався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених у договорі, Додатку №1 та Додатку №2 до даного кредитного договору. Так, згідно з Додатком №1 та Додатком №2 до кредитного договору процентна ставка погоджена кредитором і позичальником у розмірі 36% річних. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, яка у відповідності з Додатком 1 становить 108 % річних. Проте взяті на себе зобовязання позичальник не виконує, порушаючи як умови договору, так і вимоги норм матеріального права. З лютого 2009 року взагалі перестав погашати кредит і проценти за користування ним. Заборгованість по кредиту, нарахованих відсотках та підвищених відсотках на

10.09.2009року складає 117 934 грн. 02 коп.

Крім того в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, укладено договір поруки з ОСОБА_5 О Б. (договір поруки від 27.06.2008 року). За вказаним договором поручитель зобовязався відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_4 всіх зобовязань перед кредитором, що виникли з укладеного кредитного договору. Тому позивач просив стягнути суму заборгованості солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідачі в судове засідання не зявилась.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2010 року позов задоволений. Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 О Б. на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 117 934 грн. 02 коп., судовій збір в розмірі 589 грн. 67 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 90 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2010 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 А Я. про перегляд заочного рішення суду від 14.09.2010 року відмовлено.

В апеляційний скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить заочне рішення суду скасувати, посилаючись нате, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_4 А Я , у звязку з чим обставини справи що мають істотне значення для вирішення спору належним чином не досліджені в судовому засіданні. Судом не надано юридичної оцінки доказам, залученим до матеріалів справи, не вислухані заперечення відповідача. Вважає, що необгрунтовано завищено процентну ставку за кредитним договором. Просить скасувати заочне рішення та прийняти нове рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 117 934 грн. 02 коп., судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи ,- суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору кредиту від 27.06.2008 року Банк надав ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 100 000 грн.. Кредит був виданий готівкою. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позичальник зобовязався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених у договорі, Додатку №1 та Додатку №2 до даного кредитного договору. Так, згідно з Додатком №1 та Додатком №2 до кредитного договору процентна ставка погоджена кредитором і позичальником у розмірі 36% річних. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, яка у відповідності з Додатком 1 становить 108 % річних. Проте взяті на себе зобовязання позичальник не виконує, порушаючи як умови договору, так і вимоги норм матеріального права. З лютого 2009 року взагалі перестав погашати кредит і проценти за користування ним. Заборгованість по кредиту, нарахованих відсотках та підвищених відсотках на 10.09.2009 року складає 117 934 грн. 02 коп.

Крім того в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, укладено договір поруки з ОСОБА_5 (договір поруки від 27.06.2008 року). За вказаним договором поручитель зобовязався відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_4 всіх зобовязань перед кредитором, що виникли з укладеного кредитного договору.

Тому відповідачі зобовязані погасити суму заборгованості солідарно.

Судова колегія вважає, що дані висновки суду є правильними, оскільки вони зроблені відповідно до зібраним доказам, вимогам ст.ст.509, 526, 530, 536, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом, підтверджуються матеріалами справи: кредитним договором від 27.06.2008 року (а с.8-13), Додатком 1 і Додатком 2 до Кредитного договору (а.с. 14-16), Договором поруки від 27.06.2008 року (а.с.17-19), заявою на видачу готівки (а.с. 20-21), розрахунком заборгованості (а.с.24).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено що у разі порушення договору позичальником позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

А тому суд першої інстанції правильно прийняв рішення про стягнення вказаних сум з відповідачів в солідарному порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором є неправильною, так як було необгрунтовано завищено процентну ставку за кредитним договором, - не може бути правовою підставою для скасування рішення суду і відмови у задоволенні позову. Як вбачається з матеріалів справи процентна ставка була передбачена умовами Кредитного договору від 27 червня 2008 року та Додатків до нього; сума заборгованості наведена в розрахунку позивача. Проте ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, ні в самої апеляційної скарги Позичальником ( ОСОБА_4Я.) не надано претензій до Кредитора.

Прийнявши заочне рішення суд першої інстанції ніяким чином не позбавив ОСОБА_4 можливості скористатися правом передбаченим ст. 10 ЦПК України щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Копія позовної заяви, копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії документів що додаються до заяви були направлені ОСОБА_7 судом (а.с. 28), з розписок ОСОБА_4 вбачається, що він неодноразово отримував повістки в судове засідання(а.с.33,39), звертався у суд з письмовим клопотанням (а.с. 37), однак не використовував свого права щодо подання своїх доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином судова колегія вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, та їм дана належна оцінка.

Висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: