АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Барвінок» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Селянського (фермерського) господарства «Барвінок» Верхньодніпровського району про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

встановила:

ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до СФГ «Барвінок» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року позов задоволено та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки реєстраційний номер 24 від 01 січня 2008 року, укладений між СФГ «Барвінок» та ОСОБА_2; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, укладений між СФГ «Барвінок» та ОСОБА_2 знято з реєстрації у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, реєстраційний номер 24 від 05 грудня 2008 року; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі СФГ «Барвінок» посилається на незаконність рішення суду та просить його скасувати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №057992, виданого 11 жовтня 2004 року позивач є власником земельної ділянки площею 6,162га, розташованою на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

01 січня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Барвінок» укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Договір зареєстровано у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 05 грудня 2008 року за реєстраційним №24.

Як вбачається з висновку почеркознавчої експертизи №1369-11 від 14 червня 2011 року підписи на двох договорах оренди земельної ділянки площею 6,1620 га, які укладені 01 січня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Барвінок» в графі «підписи сторін -ОСОБА_2Т.» виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису; підписи в двох актах прийому-передачи земельної ділянки в оренду між ОСОБА_2 та СФГ «Барвінок» в графі «земельну ділянку передав: землевласник ОСОБА_2Т.» виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.

Враховуючи те, що згідно висновку експертизи, пояснення сторін та свідків суд першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив.

Такий висновок суду відповідає встановленим в судовому засіданні обставинам справи, не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України передбачає, зокрема ч. З цієї статті, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки висновком експертизи встановлено, що договір оренди земельної ділянки та акти прийому-передачи земельної ділянки підписані не ОСОБА_2, то ці обставини підтверджують відсутність волевиявлення позивачки на вчинення правочину, що є підставою для визнання правочину недійсним.

За таких обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Барвінок» -відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: