АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-3944/11 Головуючий суддя І інстанції Григор"єва
Провадження № 22-ц/2090/3266/11 Суддя доповідач Черкасов В.В.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Ковач О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки, який представляє інтереси за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виключення майна з-під арешту (опису); за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Виконкому Дзержинської районної у місті Харкові ради, Комунального підприємства «Харківське міське Бюро технічної інвентаризації», треті особи - Підрозділ примусового виконання рішень відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договорів дарування, рішення виконкому, свідоцтва про право власності недійсними, встановлення факту самочинного будівництва подружжями житлового будинку, повернення майна боржникам та звернення стягнення на самочинно побудований житловий будинок, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про виключення майна з-під арешту (опису).

В обгрунтуванні позову позивачка посилалась на те, що при розгляді справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення боргу Московським районним судом 18.12.2008 року постановлена ухвала про накладення арешту на майно, в тому числі на житловий будинок № 54 по вулиці Аральській у м.Харкові з надвірними будівлями та житловий будинок № 54-А по вулиці Аральській у м.Харкові, які належать позивачці на праві власності.

На підставі договорів дарування від 28.12.2006 року ОСОБА_1 набула право власності на житлову будівлю за адресою: м. Харків, вулиця Аральська, 54 та на житлову будівлю за адресою м.Харків, вулиця Аральська, 54-А.

На підставі рішення від 11.03.2008 року «Про обєднання двох житлових будинків з надвірними будівлями №54 і №54-А по вул. Аральській в м.Харкові в одне домоволодіння, з присвоєнням поштової адреси і видачею свідоцтва про право власності» вищезазначені житлові будівлі були обєднані в одне домоволодіння та їм було присвоєно поштову адресу: м.харків, вул. Аральська, 54 та видано свідоцтво про право власності на вищезазначене домоволодіння на імя ОСОБА_1 від 27.03.2008 року.

Тому ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно - житловий будинок №54 по вул. Аральській у м.Харкові, а також звільнити з-під арешту вищевказане нерухоме майно.

У жовтні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_8, Виконкому Дзержинської районної у місті Харкові ради, Комунального підприємства «Харківське міське Бюро технічної інвентаризації», треті особи Підрозділ примусового виконання рішень відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договорів дарування, рішення виконкому, свідоцтва про право власності недійсними, встановлення факту самочинного будівництва подружжями житлового будинку, повернення майна боржникам та звернення стягнення на самочинно побудований житловий будинок.

В обгрунтуванні зустрічного позову ОСОБА_5 зазначав, що 17.04.2002 року між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_8 укладено договір позики. Зобовязання за договором останні не виконали, тому він у 2007 році звернувся до суду з позовом про стягнення боргу у розмірі 3 398 650 грн. В порядку забезпечення позовних вимог, ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.01.2007 року накладено арешт на житловий будинок № 54 по вулиці Аральській у м.Харкові з надвірними будівлями та житловий будинок № 54-А по вулиці Аральській у м.Харкові. Згідно відомостям КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_8 по !4 частці за кожним на підставі договорів купівлі-продажу від 04.06.2005 року.

У звязку з тим, що обовязки за договором позики ОСОБА_8, ОСОБА_3 не виконали, вони бажали скрити своє майно з метою неможливості звернення стягнення на нього. Так, за договорами дарування від

25.12.2006року ОСОБА_3 подарував своїй дружині ОСОБА_8 по Уг частині житлових будинків №54, №54-А по вулиці Аральській у м.Харкові. остання, в свою чергу, на підставі договорів дарування від 28.12.2006 року, передала у дар їх ОСОБА_1

Тому ОСОБА_5 просив суд визнати договори дарування житлового будинку № 54 по вулиці Аральській у м.Харкові з надвірними будівлями та житлового будиноку № 54-А по вулиці Аральській у м.Харкові недійсними; визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Харкові ради від 11.03.2008 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане

11.03.2008року виконавчим комітетом Дзержинської районної у м.Харкові ради на імя ОСОБА_1; повернути житловий будинок з надвірними будівлями №54, №54-А по вулиці Аральській у м.Харкові у спільну сумісну власність ОСОБА_8 та ОСОБА_10; звернути стягнення на житловий будинок за вищевказаною адресою.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Встановлено факт самочинного будівництва житлового будинку літ «Е-2» загальною площею 330,2 кв.м., житловою площею 117,1 кв.м. двоповерхового, з балконом та підвалом, рік будівництва 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 Визнано недійсним договір дарування 'Л частини житлового будинку 54, житловою площею 25,9 кв.м. з відповідною часткою надвірних будівель, сараїв «Б» та «В», цегляних льоху літ. «Г», деревяної вбиральні літ «Д», огорожі за №1,2,3,5, розташованого по вулиці Аральській,54 в м.Харкові, укладеного 25.12.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 1.О.

Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку 54-А, житловою площею 30,8 кв.м., загальною площею 46,1 кв.м. з відповідною часткою надвірних будівель огорожі №1,3-5, замощення №2, сараю літ. Б, льоху літ В, вбиральні літ.Г, розташованого по вулиці Аральській,54 в м.Харкові, укладеного 25.12.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку 54-А, житловою площею 30,8 кв.м., загальною площею 46,1 кв.м. з відповідною часткою надвірних будівель огорожі №1,3-5, замощення №2, сараю літ. Б, льоху літ В, вбиральні літ.Г, розташованого по вулиці Аральській,54 в м.Харкові, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7

Визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної у м.Харкові ради від 11.03.2008 року.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 11.03.2008 року виконавчим комітетом Дзержинської районної у м.Харкові ради на імя ОСОБА_1

В іншій частині позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, яка представляє інтереси за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції ухваленням нового, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 подав письмову заяву із клопотанням про залишення його зустрічних позовних вимог до без розгляду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того що що укладання 25.12.2006 року договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 1/2 частини житлового будинку № 54 по вул, Аральській в м. Харкові та укладання 25.12.2006 року договору дарування між тими ж сторонами Л частини житлового будинку № 54-А в м. Харкові, а в подальшому договорів дарування зазначених будинків в цілому ОСОБА_1 є ні чим іншим, як способом ухилення від виконання зобов'язань за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у 2002 році.

Проте з таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується.

Судом встановлено та не заперечується сторонами , що 04.06.2005 р. між ОСОБА_12 та подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_8В були укладені договори: купівлі-продажу житлового будинку №54, вул. Аральська у м. Харків, зареєстрованого у реєстрі № 1708 та житлового будинку №54-А, вул. Аральська у м. Харків, зареєстрованого у реєстрі № 1704, які засвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

25.12.2006р. ОСОБА_3 подарував своїй дружині ОСОБА_8 по 1/2 частині житлових будинків з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Аральська, 54 та №54-А, вул. Аральська у м. Харків

28.12.2006року ОСОБА_1 отримала у дар від ОСОБА_8 та набула право власності на житлові будинки з надвірними будівлями на підставі договорів дарування, засвідчених приватним нотаріусом, зареєстровані у реєстрі за № 4747, № 4744, а саме на житлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Аральська, 54 та житлову будівлю за цією ж адресою за № 54-А.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент укладення договорів дарування між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 житлових будинків за адресою м. Харків, вул. Аральська № 54 та № 54-А жодних обтяжень не було, тим паче повязаних з судовим розглядом справ між ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_8.

Реалізуючи свої права власника обєкту нерухомості у 2007 році ОСОБА_1 замість старого будинку з надвірними будівлями по вул. Аральській № 54 в м. Харкові побудувала на їх місці новий житловий будинок з підвалом і балконом.

19.04.2007р. рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова було визнано право власності на житловий будинок по вул. Аральській № 54 в м. Харкові за ОСОБА_1

25.02.2008р. ОСОБА_1 звернулась до Виконкома Дзержинської районної Ради в м. Харкові із заявою про обєднання двох житлових будинки з надвірними будівлями по вул. Аральській № 54 та № 54-А в одне домоволодіння та присвоїти домоволодінню поштові адресу : м. Харків, вул. Аральська № 54.

На підставі рішення Виконкому Дзержинської районної Ради в м. Харкові № 98/1 від 11.03.2008 року «Про обєднання двох житлових будинків з надвірними будівлями № 54 і № 54-А по вул. Аральській в м. Харкові в одне домоволодіння, з присвоєнням поштової адреси і видачею свідоцтва про право власності» вищезазначені житлові будівлі були обєднані в одне домоволодіння та їм було присвоєно поштову адресу: м. Харків, вул. Аральська, 54 та видано свідоцтво про право власності на домоволодіння по вул. Аральській, 54 на імя ОСОБА_13 від 27.03.2008р.

Матеріали справи свідчать, що 18.12.2008 року Московським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу за заявою ОСОБА_5М про забезпечення його позову до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про розірвання договору позики, стягнення боргу та процентів за договором позики, якою накладено арешту на майно, в тому числі на житловий будинок № 54 по вул. Аральській у м. Харкові з надвірними будівлями та житловий будинок № 54-А по вул. Аральській у м. Харкові, які вже належали ОСОБА_1 на праві приватної власності з 28.12.2006 року.

Крім того, як вбачається із витягів з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, які надавались і ОСОБА_1 від 25.02.2010 р. і ОСОБА_5 від 22.09.2010 року до суду першої інстанції, підтверджується наявність заборони відчуження та арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, а підстава накладання арешту - ухвала Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2008 року.

Вирішуючи питання про недійсність правочинів суд першої інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 В К не вселялась у подарований будинок та має інше місце проживання посилаючись при цьому на п. 4 договору дарування будинку № 54 по вул. Аральській в м. Харкові, що «під передачею будинку сторони домовилися вважати символічну передачу речі». За реальним договором дарування дарувальник передає обдарованому річ.

Однак, при дарування майна, передусім, нерухомого може бути використане символічне передання майна. Символічна передача майна відбувається при нотаріальному посвідчені договору через передання дарувальником - прийняття обдарованим ключів від нього, документів на нерухоме майно тощо. При цьому сторони мають чітко усвідомлювати, що передаються не ключі та документи як такі, а саме майно через передання відповідних символів. Головне, щоб під переданням певного символу сторони чітко розуміли і власним волевиявленням охоплювали, що це є передання речі. Це відповідає ч. 4 ст. 722 ЦК України

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не була учасником по справі, в межах якої було накладено арешт на її майно, не було залучена до участі у справі, не була ні позивачем, ні відповідачем, ніяких ухвал не отримувала, не повинна була отримувати і взагалі нічого не знала про накладений арешт, а дізналась випадково, вже коли по справі було ухвалено рішення, яке вступило в законну силу та справа вже находилась на виконані.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з частиною першою ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить Ш, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Судом першої інстанції не обгрунтовано встановлено те, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справи, а особа, що до якої вжито заходи забезпечення позову протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів є невірним застосуванням та тлумаченням процесуальної норми, а саме ст. 154 ЦПК України, положення якої викладені судом, а також посилання суду у цьому випадку до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України ПВСУ № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В порядку ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції безпідставно робить висновки, що ніби-то проведеною 05.12.2006 року технічною інвентаризацією встановлено факт самочинного будівництва власниками ОСОБА_3 та ОСОБА_8 житлового будинку літ. Е-2 загальною площею 330, 2 кв. м. та загальною площею 117,1 кв. м і одночасно зазначає, що відсутні відомості про інвентаризацію житлового будинку № 54-А по вул. Аральській в м. Харкові, чим нібито підтверджується факт не існування зазначеного будинку станом на час укладення договорів дарування ОСОБА_3 1/2 ч, зазначеного будинку своїй дружині ОСОБА_8 Цей висновок суду спростовується і поясненнями техніка БТ1 і матеріалами інвентаргоаційної справи.

Факт самочинного будівництва був вже встановлений 19.04.2007 р. рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова та було визнано право власності на об'єкт самочинного будівництва - на житловий будинок літ. «Е-2» з підвалом та балконом загальною площею 330,2 кв. м. жилою площею 117, 1 кв. м. по вул. Аральській № 54 в м. Харкові за ОСОБА_1.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.04.2007 року було оскаржено ОСОБА_5, апеляційна скарга Апеляційним судом Харківської області від 18.05.2010 року - відхилена та рішення першої інстанції залишено без змін.

У порушення зазначених правових норм та положень ст. ст. 213,214, 215 ЦК України й роз'яснень, викладених у пп. 8, 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд не встановив обставини, що мають значення у справі, їх юридичну оцінки та не дав оцінки всім доказам у справі, наданих сторонами на підтвердження вимог і заперечень. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які, сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, потверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного у суду першої інстанції не було законних підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволення зустрічного позову та визнання договорів дарування, рішення виконкому, свідоцтва про право власності недійсними, встановлення факту самочинного будівництва подружжями житлового будинку, повернення майна боржникам та звернення стягнення на самочинно побудований житловий будинок.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний будинок № 54 по вул. Аральській в м. Харкові зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1, яка боргових зобовязань перед ОСОБА_5 ніколи не мала. Тому її вимоги про захист свого права власності шляхом звільнення з-під арешту належно їй на праві власності вищевказаного нерухомого майна підлягають задоволенню в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволені її позовних вимог у цієї частині, відповідно до вимог передбачених ст.309 ЦПК України - скасуванню.

Враховуючи, що ОСОБА_14 подано до суду апеляційної інстанції письмову заяву з клопотанням про залишення його зустрічних позовних вимог без розгляду і подача такої заяви є його безумовним правом, судова колегія вважає за можливе з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишити позовні вимоги ОСОБА_5 без розгляду. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 відповідно до ч.І ст. 310 ЦПК України підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог передбачених ст.ст. 309, 310 ЦПК України вважає за можливе рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалите нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі..

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2 ч.1ст.307, п.п.3,4 ч.І ст.309, ч.І ст.310 ст.ст.313,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки, яка представляє інтереси за довіреністю ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2010 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: м,Харков, вул. Аральська, 54.

Зняти арешт з житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Аральська, №54 накладений на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 18. 12.2008 року та внесеного Єдиного реєстру заборони відчуження заборони відчуження обєктів нерухомого майна, запис №13, зареєстрованого за №8313616 від 19.12.2008 року.

Клопотання представника ОСОБА_5 - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_8, Виконкому Дзержинської районної у місті Харкові ради, Комунального підприємства «Харківське міське Бюро технічної інвентаризації», треті особи - Підрозділ примусового виконання рішень відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 1.О., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договорів дарування, рішення виконкому, свідоцтва про право власності недійсними, встановлення факту самочинного будівництва подружжями житлового будинку, повернення майна боржникам та звернення стягнення на самочинно побудований житловий будинок - залишити без розгляду.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого касаційного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді