Справа № 2-1478/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2011 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі:

головуючого Міхеєва В. Ю.

при секретарі Красіцька М. В., За участю представника позивача ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 06.06.2011 року звернувся до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та просить стягнути на його користь з відповідача 192000 грн. за спричинену моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на протязі 20 років працював жолобником, машиністом розливальної машини, майстром розливальної машини, змінним майстром основної виробничої дільниці (розливальних машин). Виконував виробничі обовязки в умовах шкідливої дії пилу від працюючого устаткування дільниці через недосконалість робочих місць у КДГМК «Криворіжсталь». Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів близько 30 років. Загальний стаж роботи 35 років.

Згідно первинного огляду МСЕК 23.07.2003 року йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності 15% з 21.07.2003 року. При огляді, який був 16.11.2005 року ступінь втрати професійної працездатності 25% з 16.11.2005 року безстроково. При огляді 04.11.2008 року йому встановили 35% втрати професійної працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності. Основний діагноз: пиловий бронхіт другої ст. Емфізема легень другої ст. Загострення середнього ступеню важкості. ЛН другої ступені.

На цих підставах Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначило йому щомісячні страхові виплати, а також нарахувало одноразову допомогу, але моральна шкода у відповідності з п. 3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» відповідачем відшкодована не була.

Внаслідок професійного захворювання йому заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинило погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршення відносин з оточуючими людьми та інші негативні наслідки морального характеру, тобто заподіяно моральну шкоду.

Позивач відчуває себе хворим багато років, бо постійно кашляє та відчуває задишку навіть без фізичного навантаження.

Постійно лікується амбулаторно, регулярно стаціонарно, але покращення здоровя не помічає. Через кашель і задишку втратив нормальне повноцінне життя, від постійного кашлю підвищується артеріальний тиск і починаються сильні головні болі. Відчуття задухи не дає можливості спати лежачи. Висновками лікарів встановлено, що він страждає на хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії. Також висновками МСЕК встановлено, що йому протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, переохолодження.

Через отримане професійне захворювання у нього склалися дуже складні відносини у сімї, з рідними, друзями. Порушені нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя. Він став ізольованим від різних заходів, у яких раніше приймав участь. Через кашель з виділенням слизового харкотиння він намагається уникати людних місць. Крім того, страждає у холодну пору року, бо від незначного переохолодження одразу хворіє на хронічний бронхіт.

Через постійно утруднене дихання та кашель відчуває роздратованість.

Пошкодження здоровя, і всі повязані з цим фактом труднощі, спричинили як фізичні так і моральні страждання, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя.

Спричинену моральну шкоду оцінює в сумі 192000 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 192000 грн.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання викликався, не зявився, надав письмову заяву, у якій просив розглянути позов за його відсутності (а.с.3).

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі відділення Фонду) ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, проти позову заперечувала та пояснила, що відділення Фонду не є належним відповідачем у справі, так як ОСОБА_4 України № 717 V від 23.02.2007 р. внесено зміни до ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі Закон), відповідно до яких усі норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди виключено. Фонд соціального страхування… не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду.

Крім того, цим же ОСОБА_4 у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності встановлення факту спричинення моральної шкоди громадянинові МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був.

Також, на думку представника відповідача, позивач всупереч вимогам ЦПК України, не надав суду доказів про порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, про порушення спілкування з оточуючими, про настання інших негативних наслідків морального характеру.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 з грудня 1982 року по червень 2003 року працював у доменному цеху №2 КДКМК «Криворіжсталь» жолобником, машиністом розливальної машини, майстром розливальної машини, змінним майстром основної виробничої дільниці (розливальних машин), що підтверджується копією трудової книжки (а.с.26-28).

Виконуючи тривалий час виробничі обовязки в умовах шкідливої дії пилу від працюючого устаткування дільниці, через недосконалість робочих місць, отримав професійне захворювання: пиловий бронхіт І ст. Емфізема легенів 1 ст., ДН 1-2 ст., причинами якого став пил, перебільшуючий ГДК, що підтверджується актом №20 розслідування професійного захворювання форми П-4 від 27.06.2003 року (а.с.6,7).

Згідно довідки МСЕК № 024757 від 23.07.2003 року, позивачу було вперше встановлено втрату професійної працездатності 15 % з 21.07.2003 року (а.с.8).

При наступному переосвідченні у 2004 році ступінь втрати професійної працездатності 15% з 01.08.2004 року було встановлено безстроково (а.с.9).

У подальшому стан здоровя позивача погіршився та при наступному переосвідченні у 2005 році йому встановили ступінь втрати професійної працездатності 25% у звязку із професійним захворюванням безстроково (а.с.10).

У 2008 році позивачу встановили третю групу інвалідності у звязку із професійним захворюванням безстроково, а також 35% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.11,12).

З документів медичних установ встановлено, що позивач кожен рік з 2002 по 2009 роки проходив стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини з приводу професійного захворювання з діагнозом пиловий бронхіт 1 стадії, а з 2008 року 2 стадії, емфізема легенів 1-2 ст., ЛН другого ступеню.

Йому рекомендовано диспансерне спостереження дільничного терапевта, невропатолога за місцем проживання, уникати переохолодження, прийом медичних препаратів при приступах задухи, а також муколітиків і бронхолітиків, оздоровлення в санаторії-профілакторії та санаторно-курортне лікування у санаторіях пульмонологічного профілю у теплий період року (а.с.13-25).

З набуттям чинності з 1 квітня 2001 року ОСОБА_4 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за наявності факту заподіяння моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду відповідно до ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 ОСОБА_4 виплачується Фондом соціального страхування від нещасних випадків, в тому числі й у разі стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності.

Зазначені положення відповідають і Рішенню Конституційного Суду від 27.01.2004 N 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), яким встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу моральну шкоду в звязку з тим, що за змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Встановлено, що 15% втрати професійної працездатності позивачу було вперше встановлено висновком МСЕК 23.07.2003 року (а.с. 8).

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», так і ОСОБА_4 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Той факт, що у відповідності з ОСОБА_4 України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 22 ст. 71 зупинено дію абзацу 4 ст. 1 ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку, на думку суду, не може бути прийнято до уваги.

Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обовязку по сплаті такої виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу.

При обговоренні питання про спричинення позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоровя позивача, наслідки, які відбулися у звязку із професійним захворюванням, відсоток втрати професійної працездатності тощо.

При визначенні розміру моральної шкоди суд керується розясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та визначає розмір моральної шкоди в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань стану здоровя потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи.

Зважаючи на ступень втрати професійної працездатності позивачем, стан його здоровя, відчуття постійної задишки при звичайному фізичному навантаженні, нападоподібний кашель з виділенням слизового харкотиння, періодичний біль у грудній клітці та міжлопатковій ділянці, головний біль при підвищенні артеріального тиску, тяжкість вимушених змін в його житті, необхідність постійного щорічного лікування, тривалість страждань і переживань в звязку з погіршенням здоровя внаслідок професійного захворювання, суд вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду слід призначити у розмірі 15000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивач, а в іншій частини позову слід відмовити.

Доводи Фонду соціального страхування про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать вищевказаному «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 22.11.1995 року № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу висновком МСЕК № 024757 від 23.07.2003 року з 21 липня 2003 року первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності (а.с.8).

Доводи відповідача стосовно того, що ОСОБА_4 України № 717 від 23.02.2007 року внесено зміни до ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...», відповідно до яких усі норми даного ОСОБА_4 стосовно виплати моральної шкоди виключено, а п. 3 розділу XI «Прикінцеві положення» вказаного ОСОБА_4, після абзацу третього доповнено новим абзацом, згідно якого відшкодування Фондом моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання випадку припиняється з січня 2008 року, а тому Фонд є неналежним відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до набрання чинності цим ОСОБА_4.

Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» сторони у справі звільнено від сплати державного мита.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача.

Керуючись ст. 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року, ст. ст. 21,28,30,34,35 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року ( з доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року), ст.ст. 10, 11, 27, 60, 213- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 15000 (пятнадцять) тисяч грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь держави 15 (пятнадцять) грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Інші судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 31.08.2011 року.

Суддя: ОСОБА_5