АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5382/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Дерев'янка О.Г.

суддів - Чубукова О.П., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Гребенкиній Г.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційним скаргам ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ВАТ «Новомосковський трубний завод», в обгрунування позову зазначив, що 18 серпня 2000 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_3, який керував належним ВАТ «Новомосковський трубний завод» автомобілем ГАЗ 5312, державний номер НОМЕР_1, власником якого є відповідач. В наслідок ДТП був пошкоджений належний позивачу автомобіль «Хонда», державний номер НОМЕР_2, та спричинено йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Оскільки ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з командитним товариством «Автотранспортний цех Новомосковського трубного заводу», засновником якого є ВАТ «Новомосковський трубний завод», позивач просив стягнути з відповідача ВАТ «Новомосковський трубний завод» матеріальну шкоду у звязку з лікуванням 3221,59 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 34669,22 грн., а також додаткові кошти на придбання автозапчастин у розмірі 32007,83 грн., моральну шкоду 30000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто майнову шкоду в розмірі 26585 грн.36 коп., моральну шкоду - 15000 грн., судовий збір 274,35 грн., та витрати на ІТЗ - 120 грн. В задоволенні іншої частки позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що рішення є незаконним та необгрунтованим, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню з постановою нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та упередженим, тому просить рішення скасувати як незаконне.

Розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі встановив права і обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін і дав їм правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені матеріалами справи, а також поясненнями сторін.

Встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 18.08.2000 року з вини відповідача ОСОБА_3, який керував належним ВАТ «Новомосковський трубний завод» автомобілем НОМЕР_3, що знаходився у оренді Командитного Товариства «АТЦ НМТ» та з яким ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах (характеристика, матеріали кримінальної справи, т.1 а.с. 57), сталася дорожньо- транспортна пригода, в наслідок якої було позивачу були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також пошкоджено автомобіль «Хонда СР» д/н НОМЕР_4, чим спричинив позивачу матеріальні збитки, які ним витрачено на лікування у розмірі 537 грн.29 коп. (т. 1 а.с.209,212)

Вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 11.07.2003 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, (т.1 а.с. 188-195)

Згідно до вимог ч.1 ст. 440 ЦК України (1963 року що діяв на час ДТП) шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль належний позивачу, вартість спричиненої матеріальної шкоди згідно висновку №188-А від 22.10.2001 року складає 26048,07 грн.. (т. 1 а.с. 216-218).

Відповідно до повідомлення про скасування державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності - юридичної особи, Командитне Товариство «Автотранспортний цех Новомосковського трубного заводу», реєстрація субєкта скасована 26.11.2002 року, (т.1 а.с.250)

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно п.7 Постанови Пленум Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок (у кримінальній справі), що набрав законної сили, або постанова суду про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обовязкові для суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Доводи ОСОБА_4 з приводу того, що відшкодовувати завдану шкоду повинно ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», як власник автомобілю, колегія суддів вважає необгрунтованою, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено в рішенні про те, що відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа - в даному випадку ліквідоване КТ «АТЦ НМТЗ», який здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, в силу договору оренди, тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав обовязок по відшкодуванню шкоди на ОСОБА_3, який не був працівником ВАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод», і такі данні в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди на користь позивача у розмірі 15000 грн. є невиправданим та поставить відповідача в край важке матеріальне становище, тому колегія суддів на підставі ст.. 1193 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди до 5000 грн. Інші доводи ОСОБА_3 з приводу порушення судом процесуального законодавства не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі

доказів.

Таким чином, розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо

повному об'ємі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи та

заперечення сторін і дав їм правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам

закону, тому в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.. 209,218,303,307,316 ЦПК України, колегія суддів :

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2010 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди змінити, зменшивши її до 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді