Ц.с. № 2-1453/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2011 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді Проць Т.В.

при секретарі Литвин О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро визнання договору споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки недійсними, третя особа ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що 13.10.2008 року між нею та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту в розмірі 84500 доларів США до 13.10.2023 року зі сплатою 14,5 % річних. Між її чоловіком ОСОБА_2 та банком цього ж дня було укладено договір поруки №233919. Крім того в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира №27, що розташована на м-ні Сосновий 1 в м.Обухові. Вказані договори укладено в обставинах стабільної державної економіки та грошово-фінансової системи, тому позивачкою здійснювалось виконання зобовязань належним чином. Дані обставини в вересні 2008 року суттєво змінились, та в подальшому вона несвоєчасно сплачувала платежі внаслідок чого виникла значна заборгованність. Вирішити питання про розірвання договору чи реструктуризацію заборгованності з банком вона не може, а тому просить в судовому порядку визнати укладені договір споживчого кредиту, договір поруки та договір іпотеки недійсними, вважаючи, що при укладені кредитного договору не передбачалось різке падіння економіки, зміна курсу долару США, укладення договору в іноземній валюті було здійснено банком без наявності відповідної ліцензії.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, пояснив, що позивачка дійсно уклала договір споживчого кредиту з відповідачем, отримала зазначені в ньому кошти та якийсь час сумлінно виконувала взяті на себе зобовязання. Однак в звязку із зміною економічної ситуації в державі, зростанням курсу долара, вона стала матеріально неспроможною здійснювати оплати за даним договором. Крім того договір укладено в іноземній валюті, що не на користь позивачки та ще і без наявності у банку генеральної ліцензії. Просить з цих підстав визнати недійсним договір споживчого кредиту, а договір іпотеки та поруки визнати недійсними, як похідні від нього договори.

Представник відповідача ОСОБА_4А.в судовому засіданні позовні вимоги не визнала через їх безпідставність та необгрунтованість, пояснила, що кредитний договір був укладений в іноземній валюті за бажанням позивачки. На даний час вона має значну заборгованість за вказаним договором, яка стягнута з неї в сдовому порядку.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час розгляду був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ УкрСиббанкбув укладений договір споживчого кредиту №0, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 84500 доларів США для споживчих потреб з терміном остаточного повернення кредиту 13.10.2023 року та сплатою 14,5 % за користування кредитними коштами.

13.10.2008 року між АКІБ УкрСиббанкта ОСОБА_2 укладено договір поруки №233919, згідно якого поручитель зобовязався перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.

13.10.2011 року в забезпечення виконання умов того ж договору споживчого кредиту між сторонами укладено договір іпотеки №95228, згідно якого іпотекодавець передав іпотекодержателю однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась, зокрема, на ст.11, 18, 22 Закону України Про захист прав споживачівта ст.203, 215, 229, 236 ЦК України.

Однак з такими доводами позивачки суд погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так як в судовому засіданні визнається представником позивачки та не ставиться під сумнів добровільне підписання позивачкою договору про надання споживчого кредиту, ознайомлення її з його умовами та отриманнями зазначенної в ньому суми, тому істотна зміна обставин, у вигляді коливання валютних курсів, спад економіки, світова криза, на яку посилається позивачка в обгрунтування своїх вимог не може бути прийнята судом до уваги, як підстава для визнання договору недійсними.

Частиною 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень…, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі".

Підстави для визнання договору недійсним, зазначені в ст.229 ЦК України, не доведені позивачкою та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Щодо дотримання банком валютного законодавства при наданні в іноземній валюті кредиту позивачу, то з матеріалів справи вбачається, що 28.10.1991 року НБУ видано відповідачу банківську ліцензію №75 на право здійснювати банківські операції, в т.ч. щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик та письмовий дозвіл №75-3 на право здійснювати опертації з валютними цінностями.

Крім того, з наданої представником відповідача в судовому засіданні копії рішення колегії суддів удової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 24.01.2011 року вбачається, що з позивача та третьої особи солідарно стягнуто заборгованість за оспорюваним кредитним договором.

За таких обставин підстав для визнання договір споживчого кредиту №0 від 13.10.2008 року, укладеного між сторонами суд не вбачає, а відмовляючи в задоволенні зазначених позовних вимог не вбачає підстав і для визнання недійсними договору іпотеки та договору поруки. При цьому суд враховує, що стороною останнього позивачка взагалі не являється, однак заявила вимоги та наголошувала на підстави їх недійсності, як на похідні від укладеного кредитного договору.

Розглянувши вказану цивільну справу, в межах та на підставі заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.3,4,10,11,15,60,209,212-215 ЦПК України, ст.11.203, 215, 229, 236, 509, 524, 533, 546, 548, 572, 575, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро визнання договору споживчого кредиту, договору іпотеки та договору поруки недійсними, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівській районний суд шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: