АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий 1-ї інст: Бондар С.Б.
Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

іменем України

22 червня 2011 р. м.Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого - судді Яцини В.Б.,

-суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

- при секретарі Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чугуївського міського суду м. Харкова від 16 травня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки, -

ВСТАНОВИЛА:

28 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому після його уточнення 07 2-11 року просив стягнути з відповідачки заборгованість по аліментам та неустойки. При цьому послався на те, що від спільного шлюбу у них є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем, а ОСОБА_4 переїхала проживати в інше місце і з того час долею сина не цікавиться, його вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Чугуївського міського міді Харківської області від 30 березня 2009 року з ОСОБА_4 на його користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 233 грн. щомісячно, починаючи з 14 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Однак ОСОБА_4 злісно ухиляється від визначеного судом обовязку, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 6365 грн. 33 коп., яку він з підстав, передбачених ч. 4 ст. 194 та ч. 1 ст. 196 СК України просив стягнути з відповідачки разом із неустойкою за прострочення сплати аліментів в сумі 25545 грн. 41 коп., а всього - 31 910 грн. 74 коп.

У судовому засіданні позивач з урахуванням виплачених відповідачкою в рахунок заборгованості по аліментам 970 грн. зменшив позовні вимоги до ЗО 930 грн. 74 коп. і просив стягнути зазначену суму з відповідачки разом із понесеними судовими витратами.

Відповідачка позовні вимоги визнала частково, на суму 8702,93 грн., посилаючись на те, що стосовно вимог про стягнення неустойки сплив річний строк позовної давності, який підлягає застосуванню виходячи з правил, передбачених ч. 1 ст. 258 ЦК України.

Рішенням Чугуївського міського суду м. Харкова від 16 травня 2011 року позовна заява ОСОБА_2 задоволена повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2М, заборгованість по аліментам та неустойка за прострочення їх сплати в розмірі ЗО 930,74 грн., судовий збір 51 грн. та 120 витрат на ІТЗ, а також - держмито на користь держави - 258,31 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по аліментам в сумі 5395,33 грн., 51 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На обґрунтування скарги послалася на те, що суд у своїх розрахунках безпідставно не взяв до уваги, що відповідачка добровільно сплачувала у період з жовтня 2009 по квітень 2011 року певну частку аліментів на загальну суму 970 грн., суд також безпідставно не застосував ч. 2 ст. 196 СК України, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, оскільки в матеріалах справи наявні докази про те, що з 2008 року відповідачка не працює, а до грудня 2009 року вона утримувала свого сина ОСОБА_5, який навчався в учбовому закладі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом відповідно до наявних у справі матеріалів встановлено, що від спільного шлюбу у сторін є малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 жовтня 2008 року залишений з батьком та мешкає по день розгляду справи з позивачем. На утриманні дитини рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від ЗО березня 2009 року з відповідачки на користь позивача з 14 листопада 2008 року стягнуті аліменти в розмірі 233 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка зазначене рішення, яке було звернуто до примусового виконання, належним чином не виконувала, внаслідок чого з її вини утворилася заборгованість по сплаті аліментів.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з підстав, передбачених ч. 1 ст. 196 СК України, відповідачка зобов'язана сплатити заборгованість по аліментам та неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

В цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим і доводи скарги такого висновку не спростовують.

Що стосується розміру заборгованості та пені, яка підлягає стягненню, то в цій частині рішення суду ухвалено: при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушення норм матеріального права, що згідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни.

Так, частиною 4 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. А за частиною другою ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Всупереч вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості суд першої інстанції не зважив на те, що судовий виконавець у своїх розрахунках заборгованості по аліментам безпідставно розпочав враховувати заборгованість з 14.11.2008 року і не врахував, що оскільки за цим рішенням районного суду від 20 березня 2009 року відповідачка з 14.11.2008 року зобов'язана сплачувати по 233 грн. кожного місяця, то перший платіж відповідачка повинне була здійснити не пізніше 14.12.2008 року і таким порушення її зобов'язання відбулося саме в цю дату, а не 14.11.2008 року. Тому 124,26 грн. аліментів за листопад 2008 року, а також пеня у розмірі 1006,50 грн. були враховані судом безпідставно (а.с. 11, 37). Крім того, суд правильно встановив, що відповідачка добровільно сплатила аліменти позивачу у жовтні 2009 року - 100 грн., у лютому 2010 року - 220 грн., у березні 2010 року - 250 грн., у травні 2010 року - 100 грн., однак безпідставно не врахував цих сум у своєму розрахунку пені. Суд також не врахував що відповідач визнав той факт, що позивачка до грудня 2009 року опікувалася своїм іншим сином, який закінчував своє навчання, ОСОБА_5, що надає суду підстави відповідно до положень ч. 2 ст. 196 СК України для зменшення стягнення пені до суми 21051,52 грн.

Таким чином, розмір основної заборгованості по аліментам, із врахуванням проміжку часу, за який був заявлений позов та добровільно сплачених відповідачкою сум аліментів станом на 22.02.2011 року складає: 233грн.х27міс.-670грн. = 5621 грн., а не 6365 грн. 33 коп., як помилково вирішив суд першої інстанції.

Наведене свідчить, що позов ОСОБА_2 та скарга ОСОБА_1 за їх недоведеністю підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 319-324, 327 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду м. Харкова від 16 травня 2011 року змінити, зменшивши розмір стягнень.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам в період з 14 листопада 2008 року по 22 лютого 2011 року та неустойки за прострочення сплати аліментів за цей період в сумі 26672,52 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після його проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді колегії