Справа № 22-ц-6566/11 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Категорія 1 23.12.2011
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2011 року

м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсних: свідоцтва про право власності та визнання права власності, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з данин позовом, посилаючись на те, що він в період з 1974 по 1977 роки на материній землі - відповідача у справі, на її пропозицію збудував будинок № 3 по вуя. Чубарїна в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області, е якому почала проживати його мати з дітьми, а з 2001 року став проживати позивач. В травні 2011 року він дізнався про те, що мати оформила свідоцтво про право власності на цей будинок на своє ім»я. Позивач вважає вказане свідоцтво незаконним, оскільки він збудував цей будинок, тому просить свідоцтво скасувати та. визнати за ким право здатності на. А цього будинку, залишивши за матір»ю праве власності та VI цього будинку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2011 року з задоволенні позовних вимог відмовлено у зв»язку зі спливом строків позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, позивач подав апеляційну скатзгу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове про задоволення ЙОГО ПОЗОВНИХ ВИМОГ. '

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та сбґруятозанїсть рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає, частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним з. рішення, яким суд виконавши всі. вимоги: цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами; які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення езд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених, обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив передбачений ст.ст, 256, 267 ЦК України строк звернення до суду за захистом порушеного права.

Колегія суддів із вказаними висновками не може повністю погодитись з таких підстав.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці ї прийнятий в експлуатацію, виникає з часу йото реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок № 3 по вул. вул. Чубаріна в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про право власності на цілий житловий будинок від 17 червня 1990 року, виданого на підставі рішення Обухівськбї райради № 178 від 12 червня 1990 року; будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику - ОСОБА_3; довідкою колгоспу їм. ОСОБА_4Ф. Обухівського району Київської області про те, що по земельно-шнуровій книзі за ОСОБА_3 числиться 0,35 га, технічний паспорт на вказаний будинок ( а.с. 7-16, 152-159). Всі ці документи свідчать про те, що даний будинок належав на праві власності ОСОБА_3 і це право не було нею втрачено з введенням нового Цивільного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_2 одноособово збудував спірний житловий будинок, доказами чого є вимоги на будівельні матеріали за 1974 рік ( а.с.18,19), колегія судців не може узяти до уваги, оскільки немає даних проте, що за цими вимогами будівельні матеріали оплачені, що вони придбавалйсь та використані для будівництво спірного будинку, і що вклад позивача у будівництво будинку призвів до виникнення у позивача права власності саме % частини спірного будинку.

Оскільки по земельно-шнуровій книзі за ОСОБА_3 рахується земельна ділянка 0,35 га, яка надавалась для будівництва жилого будинку ї господарських будівель, участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Позивач, який є сином відповідача ОСОБА_3 та брав участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якшо вони брали участь лише у будівництві підсобних, будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ,ст.І5б ЖК обов'язок.

За таких обставин, доводи позивача про те, що з 2001 року він проживає у спірному будинку, де зробив ремонт, значні поліпшення та добудови, не можуть слугувати підставою для визнання за ним права власності на % спірного будинку. Тобто в цьому разі не може йти мова про визнання права власності на новостворене майно оскільки цей будинок вже знаходиться у власності відповідача й ремонт та добудови не змінює його статусу як власника.

Крім того, відповідно до ст.ст. 3,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач посилається на ст. 331 ЦК України як на правову підставу своїх вимог, разом з тим правовідносини з приводу набуття права власності на спірний житловий будинок, який зі слів позивача збудовано у 1974-1977 роки та видано свідоцтво про право власності у 1999 році, виникли під час дії ЦК УРСР. Враховуючи дію правових норма у часі, посиланая на ст. 331 ЦК України, яка поширюються на правовідносини після введення в дію ЦК України, з 01 січня 2004 року згідно з п.Г Прикінцевих та перехідних положень ЦК Украшщ, с безпідставним.

Зазначені обставини та відповідні їм правовідносини судом першої іястаншї вимог ст. 214 ЦПК України не встановлене та як наслідок, суд неправильне застосувавнорми матеріального права та відмовив в задоволенні позову на підставі ст. 267 ЦК "України у зв»язку зі спливом строку позовної давності, тоді як така підстава для відмови у задоволенні позову застосовуються у випадку, коли право особи порушено, але сплив строк для його судового захисту. Разом з тим позивач право власності на % частин спірного житлового будинку не набув, тому не пропустив строк для захисту цього права шляхом його визнання та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у зв»язку з безпідставністю вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності на будинок - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді