Справа №22-ц-32/11 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.,

суддів - Хвостика С.Г., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2010 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі-ПАТ УкрСиббанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу по кредитному договору, -

встановила:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 17 червня 2010 року позов АТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь АТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк 234346 грн. 86 коп. боргу за кредитним договором № 0 від 27 листопада 2007 року.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк 98041 грн. 41 коп. боргу за кредитним договором № 0 від 17 жовтня 2006 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Розяснено сторонам порядок і строки перегляду та оскарження заочного рішення.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 17 листопада 2010 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м.Суми від 17 червня 2010 року залишено без задоволення.

Зазначене заочне рішення відповідач ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати в повному обсязі, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не повідомляв його про час та місце розгляду справи в судовому засіданні 17 червня 2010 року, а також вважає заявлений до нього позов необґрунтованим. Крім цього зауважує, що суд не прийняв до уваги подані ним докази щодо сплати кредиту, тому безпідставно нарахував штрафні санкції за договором кредиту від 17 жовтня 2006 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів

знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 17 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту та застави майна № 0, за умовами якого банк надавав відповідачу кошти в розмірі 20009,00 доларів США на строк до 16 жовтня 2013 року зі сплатою 11 % річних на придбання автомобіля Skoda Octavia Ambiente 1.6. Виконання цього грошового зобовязання забезпечувалось порукою фізичної особи ОСОБА_4 та заставою рухомого майна - автомобілем Skoda Octavia Ambiente 1.6., 2006 року випуску, легковий седан-В, держ. номер ВМ 8997АС. (а.с.78-100).

27 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, у відповідності до якого останньому було надано кредит на споживчі цілі в розмірі 29700,00 доларів США на строк з 27 листопада 2007 року і по 26 листопада 2027 року зі сплатою 12,4 % річних за користування кредитом. У рахунок забезпечення виконання цього договору між банком та ОСОБА_2 27 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою в м.Суми, пров.Осінній, 1, а також між банком і ОСОБА_5, ОСОБА_4 27 жовтня 2007 року були укладені договори поруки про солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за невиконання чи неналежне виконання вказаного вище договору (а.с.9-28).

У визначені кредитними договорами строки ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином та в повному обсязі не виконував, внаслідок чого станом на 18 лютого 2010 року у нього виникла заборгованість за договором № 0 від 17 жовтня 2006 року в розмірі 98041 грн. 41 коп., в тому числі:

- 97541 грн. 09 коп. заборгованості по кредиту (еквівалент 12188,98 доларів США);

- 0,32 грн. простроченої заборгованості за відсотками (еквівалент 0,04 доларів США);

- 0,00 грн. пені за прострочення кредиту та відсотків;

- 500 грн. неустойки за порушення зобовязання.

Станом на 09 червня 2009 року у нього виникла заборгованість за договором № 0 від 27 листопада 2007 року в розмірі 234346 грн. 86 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 220077 грн. 00 коп. (еквівалент 28912,23 доларам США);

- в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками 13258 грн. 33 коп. (еквівалент 1741,79 доларам США);

- пеня за прострочення відсотків - 511,53 грн.;

- неустойки за порушення зобовязання - 500,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст.526,530,1050,1052,1054 ЦК України та виходив з неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору, порушення ним вимоги щодо повноти та своєчасності оплати кредитної заборгованості, а тому застосував наслідки порушення позичальником та його поручителями договору позики у вигляді дострокового солідарного повернення суми позики та інших нарахованих з неї платежів.

Колегія суддів знаходить такий висновок суду обґрунтованим.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Зі змісту ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України та на підставі п.п. 2.11, 12.1. Кредитного договору від 17 жовтня 2006 року та п.п. 2.3, 12.1 договору від 27 листопада 2007 року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань за договором.

При постановленні рішення місцевим судом враховано ці норми закону, вірно визначено характер правовідносин між сторонами, а висновок суду про дострокове солідарне повернення сум позик, що залишилися несплаченими, процентів за користування ними, пені за прострочення сплати кредиту та неустойки за прострочення сплати процентів, ґрунтується на вимогах кредитного зобовязання, зокрема п.п. 1.3.1, 5.7., 7.5., 7.6., 10.1. кредитного договору від 17 жовтня 2006 року, п.п. 1.3.1, 5.7., 8.1., 8.6., 10.1. кредитного договору від 27 листопада 2007 року, положення договорів іпотеки земельної ділянки від 27 листопада 2007 року та поруки від 17 жовтня 2006 року і від 27 листопада 2007 року, вимоги яких мають бути виконані.

Посилання апелянта на проведення заочного розгляду справи без його неналежного повідомлення про час та місце судового засідання, що позбавляло його особисто заперечувати проти позову, є непереконливими та спростовуються матеріалами справи, оскільки про судове засідання на 17 червня 2010 року апелянт був повідомлений під розписку, тобто з дотриманням вимог ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с.107), а розгляд заяви про перегляд заочного рішення 17 листопада 2010 року відбувся за участі представника відповідача ОСОБА_2, що не позбавило апелянта подавати через свого представника докази в спростування обґрунтованості позову та інші доводи по справі (а.с.172-174). До цього, місцевий суд правильно вважав, що виїзд за кордон відповідача при явці в судове засідання його представника, не є підставою для відкладення розгляду справи, через те, що явка ОСОБА_2 не визнавалась судом обовязковою.

Доводи ОСОБА_2 про повну сплату коштів по кредиту та відсутність предмету спору, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки надана апелянтом довідка про відсутність боргу по кредитному зобовязанню на придбання автомобіля не спростовує обставини повної сплати боргів по кредитним договорам № 0 від 17 жовтня 2006 року та № 0 від 27 листопада 2007 року саме на день постановления оскаржуваного заочного рішення та його перегляд станом на 17 листопада 2010 року, а стосується іншого кредитного договору № 1 від 03 лютого 2009 року, який не є предметом розгляду у даній справі (а.с.167).

Разом з цим, постановляючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції вирішив стягнути розмір заборгованості з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк», який не є юридичною особою.

За змістом ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, а ними можуть бути фізичні та юридичні особи, а не їх структурні підрозділи (філії, представництва, департаменти тощо).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у даній справі є АКІБ «УкрСиббанк», яке на підставі рішення загальних зборів акціонерів змінило тип та найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Саме на користь цього товариства, як юридичної особи, відповідно до вимог ст.30 ЦПК України мають бути стягнуті в солідарному порядку грошові кошти з відповідачів. Однак, оскаржуваним заочним?

рішенням суду кошти стягнуті з відповідачів на користь Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк», який не є юридичною особою, хоча за матеріалами справи відповідачем фактично була залучена юридична особа ПАТ «УкрСиббанк», яку в суді на підставі довіреності представляв працівник Центрального управління зі стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_6

У звязку з правильним вирішенням спору по суті, однак проведення стягнення не на користь юридичної особи, що є порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає за можливе змінити оскаржуване заочне рішення в частині вказівки про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту АТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 3, 309 ч.1п.п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 17 червня 2010 року в даній справі в частині вказівки про стягнення грошових коштів на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» в особі Центрального регіонального департаменту Акціонерного товариства «УкрСиббанк» змінити, виключивши з рішення вказівку про стягнення коштів на користь Центрального регіонального департаменту Акціонерного товариства «УкрСиббанк».

В іншій частині заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 17 червня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили, але може бути оскаржено касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: