справа № 2-2124/11
№ провадження 2/415/3876/11
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2011 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Гаркуше В.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення», -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном, шляхом виселення відповідача з будинку, розташованого по вул. Артема у м. Дніпродзержинську.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, їй, на праві приватної власності належить будинок № 63, розташований по вул. Артема у м. Дніпродзержинську, у якому мешкає її син відповідач ОСОБА_2 Відповідач перешкоджає їй у користуванні її власністю, а саме у грубій формі відмовляє їй у проживанні у вказаному будинку, що змушує її звертатись до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В ході розгляду справи відповідач позов визнав, та, не заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого ОКП «Дніпродзержинське БТІ», позивач є власником житлового будинку № 63, розташованого по вул. Артема у м. Дніпродзержинську.

Згідно довідки №334 від 15.06.2011р., наданої головою квартального комітету №8 Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, син позивача відповідач ОСОБА_2 проживає у вищевказаному будинку без реєстрації.

Як зазначає позивач, сумісне проживання з відповідачем є неможливим через порушення відповідачем правил співжиття, а саме через застосування відповідачем до позивача психологічного та фізичного впливу.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично створює конфліктні ситуації, та систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку. Зазначена обставина дає підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивачки щодо виселення відповідача з житлового будинку - є обґрунтованими, оскільки вказане виселення є способом захисту порушеного права позивачки на повагу до приватного та сімейного життя, визначеного у ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202, 203, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.116, 157 ЖК України, ст. 391 ЦК України -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування та розпоряджання житловим будинком № 63, розташованим по вул. Артема у м. Дніпродзержинську шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку № 63, розташованого по вул. Артема у м.Дніпродзержинську.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.