Справа № 2-2354/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання незаконного підвищення відсоткової ставки та недійсних умов договору,-

встановив:

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнила та підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві, остаточно просить суд визнати незаконним збільшення Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк» відсоткової ставки за користування кредитом згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року з 13 жовтня 2008 року до 16,08%; визнати незаконним збільшення Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк» відсоткової ставки за користування кредитом згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року з 01 лютого 2009 року до 27,68%; визнати недійсною умову п.2.3.3. кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року до щодо відмови в оформленні (переоформленні) договорів, що включає в себе ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки, що дає право банку вчинити дії, передбачені п. «а», «б» пункту 2.3.3. цієї угоди, а саме: відмова позичальника в оформленні (переоформленні) будь-якого з договорів)»; визнати недійсним рахунок №3221, на який ПАТ КБ «ПриватБанк» зараховував частину коштів ОСОБА_1 та зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» зарахувати незаконно стягнуті кошти на погашення кредиту згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року; визнати незаконними дії Рівненської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо блокування та зняття коштів з рахунку №6889; зобовязати Рівненську філію ПАТ КБ «ПриватБанк» зняти блокування даного рахунку та повернути їй кошти в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 05 серпня 2005 року між позивачем та відповідачем в особі Рівненської філії (Гощанське відділення) ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №ROGOGK00000173 на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом 14,04% річних.

06 жовтня 2005 року позивачем укладено договір №16-336 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків з Рівненським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву.

На виконання даного договору, банком відкрито поточний рахунок №6889.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року банк відкрив позичальнику: рахунок №4765 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; кредитний рахунок № 0670; рахунок по відсотках №0845; рахунок для обліку комісій №9276.

Згідно графіку погашення кредиту позивачем з 2005 року по 2011 рік вносились кошти на погашення кредиту, відсотків та винагороди, у відповідності до умов . ' кредитного договору.

3 13 жовтня 2008 року відповідачем в односторонньому порядку змінено відсоткову ставку кредитного договору до 16,08 % на рік.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні листом за вихідним №20.1.3.2/6 -22855/5308 від 29 вересня 2008 року, згідно якого «в зв'язку із значним подорожчанням грошових ресурсів на світовому і українському фінансових ринках та підвищення облікової ставки НБУ з 8,5% до 12%, з метою виконання зобов'язання перед своїми вкладниками, банк змушений вимагати зміни умов кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року і, починаючи з 13 жовтня 2008 року, встановити відсоткову ставку 16,08%».

З 01 лютого 2009 року відповідачем в односторонньому порядку змінено відсоткову ставку кредитного договору до 27,68 % річних.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні листом відповідача за вих. №20.1.3.2/6 -37249 від 25 грудня 2008 року, згідно якого «в зв'язку із зміною кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більш як на 10% встановленого НБУ на момент укладання даного договору, зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань в страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та кредитами, або зміни у грошово - кредитній політиці НБУ; підвищення ставки за кредитами кредиторів України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки більш ніж на 3 (три) відсоткових пункти за бланковими кредитами «Овернайт» НБУ, відповідач вимагає зміни умов укладеного кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року, а саме: - збільшити відсоткову ставку по зазначеному договору з 1 лютого 2009 року до 27,68%».

Відповідачем разом з письмовими повідомленнями від 17 жовтня 2008 року та 08 січня 2009 року про збільшення процентної ставки на адресу позивача не були направлені графіки погашення кредиту, відсотків і винагороди, розраховані з урахуванням нової відсоткової ставки, чим порушені вимоги п.2.1.4. кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року, вимоги статей 55-56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Правила надання банками України інформації споживачу щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту, затверджені постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року.

3 початку квітня місяця 2009 року, частина коштів позивача на погашення кредиту йдуть на інший рахунок № 3221, відкритий відповідачем без повідомлення позивача і не вказаному в договорі. На прохання позивача повідомити, на підставі чого відкритий даний рахунок, відповідач відповіді позивачу не надав.

4 лютого 2011 року відповідач в односторонньому порядку заблокував рахунок позивача №6889 на який надходили кошти часткової компенсації відсоткової ставки згідно договору №16-336 фонду молодіжного страхування і знімає кошти, які перераховує позивачу молодіжний фонд, чим самим відповідач порушив умови кредитного договору, а саме п.2.2.5.

Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Відповідно до п.2.3.1. кредитного договору №к0000к00000173 від 05 травня 2005 року передбачене право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом .... за згодою позичальника.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, судом встановлено, що позивач згоди на збільшення розміру відсоткової ставки не давала, тому відповідач в односторонньому порядку не міг збільшувати розмір відсоткових ставок,

встановлених кредитним договором №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року. Крім того, відповідач до суду з позовом про зміну договору не звертався.

Тому в дій частині позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги позивача в частині визнання недійсною умову п.2.3.3. кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року до щодо відмови в оформленні (переоформленні) договорів, що включає в себе ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки, що дає право банку вчинити дії, передбачені п. «а», «б» пункту 2.3.3. цієї угоди, а саме: відмова позичальника в оформленні (переоформленні) будь-якого з договорів)», то відповідно до п.6 ч. 1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність і розумність. Таким чином, умова, що передбачає таку подію, як відмова позичальника в оформленні (переоформленні) будь - яких договорів, що можна трактувати як неотримання від позичальника згоди на зміну відсоткової ставки за користування кредитом, яке дає право банку (відповідачу) вчинити дії, передбачені пунктами «а», «б» п.2.3.3. кредитного договору суперечить нормам п.6 ч.1 ст.3 і ч.2 ст. 1056 - 1 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, умова п.2.3.3. кредитного договору щодо такої події, як відмова позичальника в оформленні (переоформленні) будь-яких договорів, що можна трактувати як ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки, яка тягне надання відповідачу прав, передбачених пунктами «а», «б» п.2.3.3. повинна бути визнана недійсною, оскільки її зміст суперечить вимогам ч. 1 ст.203 ЦК.

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину немає наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Тому, врешті умов кредитний договір №к0000к00000173 від 05 серпня 2005 року повинен зберегти свою чинність і виконуватися сторонами належним чином.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що зміст правочину, зазначений у п.2.3.3. кредитного договору суперечить Цивільному Кодексу України та актам цивільного законодавства, тому з цих підстав позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Що стосується решти позовних вимог позивача, то дані вимоги є похідними від основних вимог, оскільки основні позовні вимоги позивача судом задоволені, позивачем доведено,що відповідач порушив зобовязання виконання умов кредитного договору, а представник відповідача доводи позивача в судовому засіданні не спростував, тому і решта позовних вимог підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.203,215-217,526,651,1056-1 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про визнання незаконного підвищення відсоткової ставки та недійсних умов договору задоволити.

Визнати незаконним збільшення Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» відсоткової ставки за користування кредитом згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року з 13 жовтня 2008 року до 16,08%.

Визнати незаконним збільшення Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк» відсоткової ставки за користування кредитом згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року з 01 лютого 2009 року до 27,68%.

Визнати недійсною умову п.2.3.3. кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року до щодо відмови в оформленні (переоформленні) договорів, що включає в себе ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки, що дає право банку вчинити дії, передбачені п. «а», «б» пункту 2.3.3. цієї угоди, а сааме: відмова позичальника в оформленні (переоформленні) будь-якого з договорів)».

Визнати недійсним рахунок №3221, на який ПАТ КБ «ПриватБанк» зараховував частину коштів ОСОБА_1 та зобов»язати ПАТ КБ «ПРиватБанк» зарахувати незаконно стягнуті кошти на погашення кредиту згідно кредитного договору №ROGOGK00000173 від 05 серпня 2005 року.

Визнати незаконними дії Рівненської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо блокування та зняття коштів з рахунку №6889.

Зобов»язати Рівненську філію ПАТ КБ «ПриватБанк» зняти блокування данного рахунку та повернути ОСОБА_1 кошти в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: