У Х В А Л А Справа № 2-416/11/0303

09.06.2011 року Іваничівський районний суд Волинської області

в складі : головуючого-судді Дильний Г.< По-батькові >?.

за участю секретаря Кирилюк Л.< По батькові >?.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ПриватБанкпро забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ПриватБанкдо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Одночасно подали суду заяву про забезпечення позову, яку мотивують тим, що сума заборгованості є значною. Наявність договірних зобовязань є підставою для накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належать відповідачу ОСОБА_2 та обмежити останню у праві виїзду за межі України. У позивача є небезпідставне припущення про те, що відповідач, з метою унеможливлення подальшого виконання рішення суду про стягнення коштів, може передати третім особам право власності на майно та кошти належні їй. Позивач просить суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою накласти арешт на грошові кошти, рухоме майно та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (45300, Волинська обл., Іваничівський район, с. Древині), шляхом заборони особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення та обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В заяві не обґрунтовано підстав для накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача. З матеріалів справи вбачається, що сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача є незначною та складає 6575, 27 грн.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача належного йому нерухомого майна, наявність банківських рахунків. У матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження вищевказаних обставин.

Суд також вважає, що вказаний позивачем у заяві вид забезпечення позову у вигляді обмеження права відповідача на виїзд за межі України, порушує право відповідача ОСОБА_2 на свободу пересування, встановлену статтею 33 Конституції України, відповідно до якої, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Зважаючи на те, що заявником не конкретизовано на яке саме майно відповідача потрібно накласти арешт, його вартість та місцезнаходження, та відсутні підтвердження про наявність у відповідача вказаних документів, тому суд приходить до висновку, що у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ПриватБанкпро забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ПриватБанкдо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Дильний