Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №2-322/11

Провадження №2/1023/5887/11

20 вересня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого Малишенко Т.О., при секретарі Прокопенко P.O., за участі сторін: позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачі відсутні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КАЛИТИ ОСОБА_3 ОСОБА_4 - про визнання особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх особами, які втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою м. Славутич, Добринінський кв-л 6.11 кв.36, оскільки останній з липня 1996 року, не проживають у спірному житловому приміщенні.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на обґрунтування своїх позовних вимог надали акти про не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні, а також інші документи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за вказаною адресою, а також оголошенням у пресі.

В судовому засіданні встановлено, що з 1979 по 1987 рік ОСОБА_1, знаходився у шлюбі з ОСОБА_5. Від першого шлюбу в нього народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В 1988 році ОСОБА_1, одружився з ОСОБА_2, з якою і проживає у шлюбі по цей час. В 1986 році його перша дружина виїхала до Росії, діти залишалися жити з ним мною, а з часом за домовленістю з їх матір"ю він відвіз їх на проживання до неї.

У відповідності до рішення виконкому Славутицької міської Ради Київської області за № 324 від 22.05.1996 року позивачу ОСОБА_1, на склад сім'ї: він, його другої дружини - ОСОБА_2, та його дітей від першого шлюбу - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, було надано у користування житлове приміщення яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно довідки форми №3 вищевказані особи, всі вчотирьох були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 6.11 кв.36, позивачі були прописані у квартирі, а дітей включили до особового рахунку, так як на той час вони були неповнолітні.

Згідно наданих документів вбачається, що ЗО липня 1996 року позивачем ОСОБА_1П,, як відповідальним квартиронаймачем був укладений з БЖКГ НВО «ЧАЕС» договір найму даного жилого приміщення за №4109. З того часу і по сьогоднішній день він так і залишається відповідальним квартиронаймачем.

По даний час вищевказана квартира не приватизована і за своїм правовим статусом відноситься до комунальної власності.

За укладеними позивачем ОСОБА_1, договорами з КП «ЖКЦ» та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» він несе повну відповідальність за утримання наданої ним у користування квартири, оплату спожитих житлово - комунальних послуг, підтвердженням чого є додані до позову копії договорів, особовий рахунок та квитанцій по оплаті цих послуг і електроенергії за 2011 рік.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши надані матеріали справи суд прийшов . висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з пояснень позивачів, відповідач з 1996 року і по сьогоднішній день, тобто більше шести місяців, не проживають у спірному жилому приміщенні по цей час не знявся з реєстрації, що створює певні перепони у користуванні приміщенням, участі у витратах на утримання житла також відповідачі не несуть.

Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9, які повідомили у суді, що позивачів знають з часу заселення у житловий будинок № 11 по Добринінському кв-лу, вселилися у квартиру тільки позивачів, відповідачі не вселялися і не проживали.

З довідки КП «ЖКЦ» та Славутицького MB ГУ МВС України в Київській області від 11.03.2011 року вбачається, що всі ці роки відповідачам з боку позивачів ніколи не чинилися ніяких перепон у користуванні спірним житлом.

З довідки Відділу освіти Славутицького міськвиконкому від 11.03.2011 вбачається, що відповідачі як діти ніколи не навчалися у школах м. Славутича.

Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача приміщення зберігається протягом 6 місяців.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року із змінами та доповненнями у правах про визнання наймача або члена його таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у суду є всі підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням, оскільки відповідачі перестали відноситися до спірної квартири, ж свого постійного місця проживання і не проживають в ній без поважних причин значно більше шести місяців з 1996 року.

Керуючись ч.1 ст. 218 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України суд

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_6 |особами, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Славутич, Добринінський кв-л 6.11 кв.36.

ОСОБА_8 рішення направити відповідачам для ознайомлення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суд . Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Повне рішення виготовлено 22.09.2011 року.

Суддя Т. О. Малишенко