АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4975/11 Головуючий у 1 й інстанції - Башмаков Є.А. Доповідач - Бараннік О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік квітень 19 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Бараннік О.П.,

суддів Глущенко Н.Г., Куценко Т.Р.,

при секретарі Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Автогаражний кооператив «Сокіл» про визнання права власності на частку спільного майна, придбаного під час перебування у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, посилаючись на те, що з червня 1994 року по січень 2004 року вона проживала однією сім'єю з батьком відповідача ОСОБА_4, з яким у шлюбі не перебувала, а вела лише спільне господарство.

В АДРЕСА_4, що розташована в будинку АДРЕСА_4, наймачами якої були ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_5, разом з ними проживала, як ОСОБА_5 так і донька позивачки від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка ОСОБА_4 називала батьком, а він приймав участь у її вихованні.

В 1998 році, за згодою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачку спочатку було прописано в вищезазначену квартиру, а в 2000 році за спільні кошти нею разом з ОСОБА_4 було придбано квартиру АДРЕСА_1; яка за договором купівлі-продажу була оформлена на ім'я ОСОБА_4 і до якої вона переїхала проживати разом зі своєю донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5.

Одночасно з придбанням вказаної квартири позивачкою разом з ОСОБА_4 за спільні кошти був придбаний гараж АДРЕСА_3 в авто-гаражному кооперативі «Сокіл», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3, а також : кутовий диван з кріслом, диван-піаніно, комплект меблів «Юніор», комплект меблів у вітальню, стіл-книга, журнальний столик, кухонний гарнітур, холодильник 2-х камерний «Норд», пральну машину «Індезит», електроплиту «Арістон», два водонагрівача на 100 та -25 літрів, телевізор «Daewoo», телевізор «LG», телевізор «Samsung», мікрохвильову піч «LG», кухонний комбайн, фритюрницю, пилосос та праску «Philips», музикальний центр «Kenwood», відеомагнітофон «LG», відеомагнітофон «Daewoo», електричний чайник «Tefal», ванну (джакузі), сантехнику у ванну кімнату англійського виробництва та інше майно.

З січня 2004 року стосунки між позивачкою та ОСОБА_4 змінились, внаслідок чого позивачка стала проживати окремо. ОСОБА_4 у придбаній квартирі, з якої особисті та спільно придбані речі нею не забирались, а вона в квартирі АДРЕСА_2.

З квітня 2004 року загострилась онкологічна хвороба доньки позивачки ОСОБА_6, яку було госпіталізовано з подальшим проведенням хірургічної операції та курсу хіміотерапії. Лікування тривало до жовтня 2005 року. За цей час ОСОБА_6 перенесла три операції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, у зв'язу з чим позивачка вирішила не піднімати питання поділу спільного майна на деякий час після похорон.

28 квітня 2007 року помер ОСОБА_4, внаслідок чого питання щодо поділу майна залишилось також не вирішеним і можливість його вирішення в несудовому порядку була втрачена, оскільки син ОСОБА_4 від першого шлюбу ОСОБА_2, відповідач за даним позовом, припинив доступ позивачки до вищезазначеної квартири та гаражу, де знаходяться її власні речі та речі, спільно придбані з ОСОБА_4, з чим вона погодитись не може і у зв'язку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

Неодноразово доповнюючи та уточнюючи свої позовні вимоги, позивачка остаточно просила поновити їй строк позовної давності для пред'явлення даного позову до суду та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; право власності на 1/3 частину гаража АДРЕСА_3 в автогаражному кооперативі «Сокіл», що знаходиться в АДРЕСА_3 ; право власності на 1/3 частину спільно придбаного майна на загальну суму 3 770 гривень, виділивши їй музикальний центр «Kenwood», вартістю 1 300 гривень, стіл журнальний вартістю 175 гривень, стіл-книгу вартістю 150 гривень, кухонний комбайн «Philips» вартістю 280 гривень, комплект меблів у вітальню вартістю 1 300 гривень, а всього на суму З 530 гривень та витребувати від відповідача диван-піаніно коричневий, вартістю 500 гривень і телевізор «Samsung» вартістю 400 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину гаража АДРЕСА_3 в Автогаражному кооперативі «Сокіл-3» , що знаходиться по АДРЕСА_3. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину гаражу АДРЕСА_3 в автогаражному кооперативі «Сокіл-3», просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду, в оскаржуваній частині - скасуванню з послідуючим ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/3 частину гаражу в автогаражному кооперативі «Сокіл-3», що знаходиться по АДРЕСА_3, суд першої інстанції виходив з положень частини 1 статті 74 СК України, які, на думку суду, розповсюджуються на стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в силу їх тривалості на час набрання чинності СК України.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного з'ясування дійсних обставин та зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що ОСОБА_3 співмешкала з ОСОБА_4 з червня 1994 року по січень 2004 року, після чого стала проживати зі своєю донькою від першого шлюбу ОСОБА_6 окремо , в квартирі АДРЕСА_2, хоча фактично вже була зареєстрована за вказаною адресою з 19.10.2000 року. Спірне ж майно ОСОБА_4 було придбане у 2000 році.

За таких обставин, порядок набуття вказаного майна та його правовий режим, на думку колегії суддів, повинні визначатися не за нормами СК України, а за Законом України «Про власність», який діяв на час придбання зазначеного майна.

Як роз'яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» у відповідних випадках розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі у її створені, якщо інше не випливає із законодавства України.

Враховуючи ж те, що праця є основою створення і примноження власності громадян, а ОСОБА_3 з 02.10.1991 року працювала прибиральницею, з 01.12.1993 року двірником, з 01.03.1999 року інженером по маркетингу і ніяких інших доказів на створення сумісного з ОСОБА_4 майна нею до суду не надано, рішення суду в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину спірної квартири та на 1/3 частину гаражу, за викладених обставин, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючою постановкою нового рішення у скасованій частині про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 за недоведеністю її участі у придбанні зазначеного майна.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п. 1 ст. 309, 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та права власності на 1/3 частину гаражу АДРЕСА_3 в Автогаражному кооперативі «Сокіл-3», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 -скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Автогаражний кооператив «Сокіл-3» про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та про визнання права власності на 1/3 частину гаражу АДРЕСА_3 в Авто гаражному кооперативі «Сокіл-3», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: