Житомирський районний суд Житомирської області
Справа № 2-177/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року

м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі : головуючої судді - Баренко С.Е.,

за участю секретаря судового засідання - Лабенської Л.І., сторін, їх

представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3

ОСОБА_5 про визнання відповідачів такими, що втратили право на

користування жилим приміщенням, виселення та стягнення судових витрат,-

Позивачі звернулися до суду проти ОСОБА_3 та інших про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою № 9 по вул. 40 років Перемоги, 6, в с. Глибочиця Житомирського району, у звязку з вибуттям останніх на інше постійне місце проживання та їх виселення. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником спірної квартири, відповідачі знялися з реєстрації у 2004 році, обрали інше постійне місце проживання, в цьому же населеному пункті, а потім самовільно вселилися та перешкоджають позивачам користуватися їхньою власністю.

В судовому засіданні позов було підтримано позивачем у повному обсязі.

Відповідачі та їхній представник позов не визнали.

Пояснили, що ОСОБА_3 набула власність за договором дарування на частину житлового будинку №23 по вул. К.Маркса в с. Глибочиця та зареєстрована в ньому разом із неповнолітніми дітьми для проведення газифікації. Проте за зареєстрованою адресою не проживала. Доказів, що відповідачі вибули з житла позивач суду не надав.

До того ж, суд не вправі виселити відповідачів, оскільки у ОСОБА_3 на утриманні знаходяться діти, стан будинку в якому відповідачі зареєстровані не придатний для проживання, іншого житла у відповідачів немає, а тому в позові слід відмовити.

Суд розглядає справу у межах заявлених вимог на засадах змагальності та диспозитивності.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відвідають житловим

правовідносинам.

встановив:

Позивачі є власниками в рівних частках спірної квартири № 9 про що свідчить Свідоцтво про право власності на житло від 11.05.2004 Своє право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належним чином зареєстрували у відповідних державних органах про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9,12).

Відповідачі оспорювали наведене Свідоцтво в судовому порядку та просили визнати за ними право власності на спірну квартиру.

Рішенням Житомирського райсуду від 23.10.2010, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду області від 06.12.2010 було встановлено, що позивачі на законних підставах набули право власності на спірне житло. Відповідачі також були зареєстровані у спірному житлі, проте у 2004 році в добровільному порядку знялися з реєстраційного обліку, відмовилися від юридичних прав на житлову площу в ній і повторно набути права в ній могли б лише за волевиявленням позивачів, або якщо таке право буде визнано в судовому порядку, жодних вимог про визнання права на проживання в спірної квартирі позивачами заявлено не було. Такі обставини, встановлені судовими рішеннями, які набули законної сили, а тому згідно із ч.З ст. 61 ЦПК України, не потребують доказуванню (а.с.23,24).

В судовому засіданні відповідачі категорично заперечували права позивачів на проживання у спірній квартирі. Позивачі не скористалися правом на пред»явлення відповідного зустрічного позову. 03.10.2011 звернулися до суду із позовом про визнання їх членами сім!ї ОСОБА_6 Судове рішення не прийнято.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ч.З ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для виселення відповідачів з спірної квартири № 9

Під час розгляду справи відповідачі не представили суду жодних доказів, які б підтвердили факт їхнього проживання в спірній квартирі з 2004 року як от: листування, оплату за комунальних послуг, виклик швидкої тощо. Твердження відповідачів, що порушено право неповнолітньої дитини, інтереси якої представляла його матір - відповідач ОСОБА_3 та з якою він зареєстрований, на думку суду неґрунтовні.

Керуючись: ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 9, 99, 107, ЖК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦГЖ України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування квартирою № 9 по вул. 40 років Перемоги, 6, в с. Глибочиця Житомирського району та виселити їх.

Стягнути з відповідачів на користь позивача по 15 грн. 13 коп. судових витрат з кожного з відповідачів.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 10

ОСОБА_8