Справа № 2-581/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2011 р. Братський районний суд Миколаївської області

в складі:головуючого ОСОБА_1.

при секретарі Тягнирядно І. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Ім.. Мічуріна», про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 6,57 га, що розташована в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 серпня 2006 року серія ЯГ № 584781. 13 грудня 2006 року між нею та ОСОБА_4 Мічуріна укладеного договір оренди землі № 538 строком на 5 років. Орендна плата становить 2 % від грошової оцінки землі. Пятирічний строк закінчився, тому позивачка хоче повернути земельну ділянку та передати в оренду іншому орендарю. Відповідач відмовляється передавати земельну ділянку , посилаючись на те, що термін дії договору не скінчився, так як державна реєстрація його відбулася 01 серпня 2008 року за № 46, а договір вважається укладеним з моменту державної реєстрації.

Представники позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 не визнала позовні вимоги, мотивуючи тим, що державна реєстрація договору відбулася 01 серпня 2008 року за № 46, хоча підписаний він 13 грудня 2006, а договір вважається укладеним з моменту його державної реєстрації.

Заслухавши представників позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість вимог, заявлених в позові та запереченні, позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що СТОВ ім.. Мічуріна є платником фіксованого сільськогосподарського податку, згідно договору оренди від 13.12.2006 року господарством сплачувався фіксований податок.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що їй в 2008 році СТОВ ім.. Мічуріна надали для реєстрації договори оренди, що нею, як державним реєстратором були зареєстровані договори та присвоєні реєстраційні номери. Відповідно до чинного законодавства, чітких строків щодо проведення реєстрації договорів оренди не зазначено.

Позивачка є власником земельної ділянки площею 6,57 га, що розташована в межах території Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 серпня 2006 року серія ЯГ № 584781. 13 грудня 2006 року між нею та ОСОБА_4 Мічуріна укладеного договір оренди землі № 538 строком на 5 років. Орендна плата становить 2 % від грошової оцінки землі. Державна реєстрація договору відбулася 01 серпня 2008 року за № 46.

Станом на 13 грудня 2011 року строк дії договору оренди земельної ділянки, переданої позивачкою відповідачу, на думку позивачки, закінчився в зв'язку з фактичним і повним виконанням сторонами істотних умов і небажанням позивачки переукладати договір оренди, про що завчасно було повідомлено відповідача.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 3 Закону "Про оренду землі").

Ст. 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до вимог статей 18 та 20 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Аналогічна правова норма закріплена і у ст. 125 Земельного кодексу України.

За статтею 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.98 р. N 2073.

Відповідно до п. 2 даного Порядку державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Зважаючи на наведені положення законодавства, договір оренди земельної ділянки між сторонами є укладеним виключно з моменту його державної реєстрації, а згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Згідно зі статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем 13 грудня 2006 р. був укладений договір оренди землі, за умовами яких орендодавуць надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адміністративних межах Новокостянтинівської сільської ради Братського району миколаївської області.

Пунктом 8 цього договору визначено строк його дії, який становить п'ять років. У відповідності до п. 43 приведеного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Крім того, згідно до п. 31 вказаного договору, орендар земельної ділянки зобов'язаний приступати до використання земельних ділянок в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Таким чином умови спірного договору повністю відповідають наведеним вимогам законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Як вбачається зі спірного договору він, дійсно, як вказує відповідач, не містять вимоги покладення обов'язку по здійсненню їх реєстрації на одну із сторін договору.

Державну реєстрацію договорів оренди здійснено 01 серпня 2008 р. про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи.

Таким чином спірний договір оренди землі, заключений на умовах викладених в ньому, набув чинності з моменту його державної реєстрації, а саме з 01 серпня 2008 р. та є укладеним строком на п'ять років.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі", яка регламентує припинення договорів оренди землі, договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Вирішуючи спір суд, виходячи зі змісту позовних вимог, а саме розірвання договору оренди земельної ділянки між сторонами в зв'язку із закінченням його строку оренди та небажанням позивачки на його поновлення і зобов'язання відповідача повернути належну позивачці земельну ділянку в належному стані та враховуючи викладене, наведені вимоги закону приходить до висновку, що позивачці в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки підстав вважати закінченим дію спірного договору оренди земельної ділянки відсутні. Вказаний договір підписаний сторонами на умовах викладених в ньому, який в свою чергу відповідає вимогам діючого законодавства, отже даний договір оренди набрав чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з 01 серпня 2008 року, укладений на п'ять років, таким чином на час вирішення спору строк його дії не закінчився.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до СТОВ «Ім.. Мічуріна», про розірвання договору оренди землі.

На рішення протягом десяти може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд, з подачею одночасно копії апеляційної скарги безпосередньо в апеляційний суд Миколаївської області.

Суддя

Братського районного суду ОСОБА_1