Справа №22-ц-171/11 11.01.2011 11.01.2011 11.01.2011
Справа № 22ц- 171/11 Головуючий першої інстанції Баранкевич В.О.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Самчишиної Н.В.,

із секретарем Величковської В.С.,

з участю:

представника позивачів ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_3 і ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2010 року

за позовом

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ОСОБА_3, комунального підприємства «Новоодеське бюро технічної інвентаризації», третьої особи ОСОБА_4

про скасування реєстрації договору дарування, встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності на жилий будинок,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2010 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 пред'явили зазначений позов, який обґрунтували наступним.

З жовтня 1993 року по вересень 1995 р. проживали з батьками в житловому будинку № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області, який належав на праві власності матері їх батька і їх бабусі, ОСОБА_8

Після її смерті, яка сталася 18 листопада 2001 р., цей будинок прийнятий у спадщину їх батьком ОСОБА_7, який фактично вступив в його управління та володіння, але свої спадкові права не оформив.

ОСОБА_7 залишався проживати в цьому будинку, а вони разом з матірю переїхали проживати у м. Миколаїв.

29 листопада 2002 р. батько переїхав у м. Миколаїв, де проживав у свого рідного брата.

Вони постійно підтримували родинні стосунки з батьком, і разом з ним утримували спірний будинок.

13 червня 2003 р., батько помер і вони, як спадкоємці першої черги за законом його майна прийняли у спадщину спадкове майно фактично вступив в його управління та володіння.

Проте, на час смерті батька вони були неповнолітніми і свої права на спадщину не оформили.

На теперішній час отримати у спадщину спірний житловий будинок вони не можуть, оскільки, як їм стало відомо, їх батько, ще в 2002 році продав вказаний будинок ОСОБА_4, оформивши угоду на біржі.

За рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2003 р. така угода за позовом ОСОБА_4 була визнана дійсною.

22 вересня 2009 р. новий власник за договором подарував будинок ОСОБА_3

В 2009 р. рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2003 р. скасоване за нововиявленими обставинами і за ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2010 р. позов залишений без розгляду.

Будь-яких рішень щодо дійсності цього договору не приймалося.

Посилаючись на те, що їх батько не мав наміру продавати будинок, а також на невідповідність вимогам закону реєстрації договору дарування, ущемлення їх майнових прав як неповнолітніх на спадкове майно, просили скасувати реєстрацію в бюро технічної інвентаризації договору дарування житлового будинку № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області разом із земельною ділянкою площею 0,1100 га від 22 вересня 2009 р. укладеного між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_3; скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 135726 виданий на ОСОБА_4 та рішення Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 15 квітня 2008 р.; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7, який помер 13 червня 2003 р., після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла 18 листопада 2001 р. на житловий будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області та визнати за кожним з них права власності по ? частині вказаного житлового будинку після смерті їх батька.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2010 року позовні вимоги за заявою представника позивачів в частині скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 135726 виданого на ОСОБА_4 та рішення Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області від 15 квітня 2008 р. залишений без розгляду.

Позиція ОСОБА_3, комунального підприємства «Новоодеське бюро технічної інвентаризації» суду не відома, оскільки справу розглянуто без них.

ОСОБА_4 проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2010 року позов задоволено частково.

Вирішено:

- скасувати реєстрацію в КП «Новоодеське БТІ» договору дарування від 22.09.2010 р. № 1-1880, зареєстрованого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарована) цілого житлового будинку № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області з господарськими та побутовими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою площею 0,11 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;

- встановлений факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_7, який помер 13 червня 2003 р. після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла 18 листопада 2001 р. на житловий будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області та встановлені факти прийняття спадщини по ? частині вказаного будинку за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 13 червня 2003 року

- визнано за позивачами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 право приватної власності на будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами по ? частині за кожним.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали на це рішення апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати в частині скасування реєстрації в бюро технічної інвентаризації договору дарування житлового будинку та встановлених фактів прийняття спадщини і визнання право власності після смерті ОСОБА_7 по ? частині на будинок за позивачами й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права щодо наявності у дарувальника на час укладення угоди прав на відчуження будинку і земельної ділянки, порушення прав обдарованої.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду І інстанції скасувати в частині скасування реєстрації договору дарування, встановлених фактів прийняття позивачами спадщини і визнання за ними права власності на спірне спадкове майно і ухвалити в цій частині нове рішення, оскільки той постановив його з порушенням норм матеріального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з доведеності того, що батько позивачів прийняв у спадок спірний житловий будинок після смерті своєї матері, а позивачі після його смерті як спадкоємці першої черги прийняли спадщину фактично вступив в управління та володіння іншим спадковим майном, а тому мають право на спадщину в рівних частках спадкового майна, що складається з жилого будинку.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області не погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду І інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає не вірними, виходячи з наступного.

Глава 3 ЦК УРСР в редакції 1963 р., що діяла на час досягнення домовленості про продаж спірного будинку передбачала підстави і необхідність визнання угод недійсними, в тому числі і угод, що не відповідали вимогам закону.

Згідно Розділу 7 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є синами ОСОБА_7 (а.с. 17-18).

Житловий будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3 березня 1983 р. належав бабусі позивачів і матері їх батька ОСОБА_8, яка померла 18 листопада 2001 р. (а.с.34).

Їх батько проживав і був зареєстрований у цьому будинку з 5 жовтня 1993 р. по 29 листопада 2002 р., після чого вибув до м. Миколаєва, де став проживати у свого рідного брата (а.с. 17-18, 20, 31-32).

3 січня 2002 р. за усною угодою ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 жилий будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області, а той передав ОСОБА_7 5 000 грн. за нього, домовившись про наступне укладення угоди купівлі продажу в строк до 1 червня 2002 р., про що склали акт передачі авансу (а.с. 29).

Хоча у подальшому така угода не була укладена.

Проте сторони виконали її, набувач будинку проживав в ньому, зареєстрував 29 березня 2003 р. своє місце проживання, проводив добудову, отримав за вказаною адресою Держаний акт на право власності на землю для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а продавець за своє життя не оспорював продаж будинку (а.с. 27-28, 37, 41, 43-57, 59-64, 103).

04 березня 2003 р. ОСОБА_4 за судовим рішенням узаконив договір купівлі-продажу будинку і 22 вересня 2009 р. за законних підстав подарував будинок своїй донці, яка прийняла майно, оформив на себе право власності (а.с. 22-26).

Цей договір ніким не оспорювався, а тому є дійсним.

13 червня 2003 р. ОСОБА_7 помер (а.с.12).

Після його смерті ніхто із спадкоємців протягом шестимісячного строку з дня його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

До теперішнього часу позивачі не зверталися з такою заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини після досягнення ОСОБА_7 25 липня 2006 р. і ОСОБА_6 03 березня 2004 р. повноліття.

Враховуючи, що скасування реєстрації договору дарування, посвідченого нотаріально, в бюро технічної інвентаризації не є самостійною позовною вимогою, оскільки є похідною від передбаченого ст. 16 ЦК України способу захисту цивільного права щодо укладеного договору за наявності відповідних підстав, тому слід вважати необґрунтованою таку вимогу позивачів і, за наявності правовстановлюючих документів на будинок на імя ОСОБА_3, у її задоволенні слід відмовити.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 на час відкриття спадщини не належав спірний житловий будинок, а тому, до складу спадкового майна він не входив.

За такого, вважати, що позивачі фактично прийняли спадщину у вигляді спірного майна неможна.

На підставі викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в частині скасування реєстрації договору дарування, встановлення фактів прийняття ними спадщини і визнання права власності на спірне спадкове майно слід відмовити.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки і скасував реєстрацію договору дарування, встановив факти прийняття позивачами спадщини у вигляді визнання права власності в рівних частинах на спірний будинок, то у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України таке рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією нового рішення про відмову у позові, відповідно розподілив судові витрати.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не підлягають стягненню судові витрати.

Рішення суду в частині встановленого факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті його матері ОСОБА_8 на жилий будинок не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не перевірялось.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2010 року скасувати в частині скасування реєстрації договору дарування укладеного 22 вересня 2009 р. між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_3, встановлених фактів прийняття спадщини і визнаного права власності після смерті ОСОБА_7 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? частині на жилий будинок № 23 по вул. Набережній в с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді