АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: визначення місця Доповідач - Коваленко І.П.
проживання дитини та стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа

-Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 'А частини від усіх видів його заробітку. При цьому посилалася на те, що коштів на утримання дитини відповідач не надає, від виконання батьківських обов'язків щодо дитини ухиляється.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти в твердій грошовій сумі 150 грн. щомісяця па утримання сина, посилаючись на те. що належні умови дитині створює саме він, а ОСОБА_2 такої допомоги дитині не надає.

В липні 2008 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в університеті радіоелектроніки на денному відділенні, до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. При цьому також посилалася на те, що коштів на утримання дитини відповідач не надає.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь сукупні аліменти на утримання двох дітей (повнолітньої та неповнолітньої дитини) в загальному розмірі У2 частини від заробітку відповідача.

Крім того, у травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з нею. При цьому вказала, що шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2009 року, проте між сторонами є спір щодо місця проживання малолітньої дитини. Вона, як мати, повністю піклується про сина, має з ним сильний фізіологічний зв'язок.

ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання ОСОБА_5 з ним. посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_5 JI.B. є усна домовленість про те, що вихованням сина займатиметься саме він, який, до того ж, утримує дитину матеріально.

В ході судового розгляду всі зазначені вище позовні вимоги були об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 JI.B. та її представники підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували.

ОСОБА_3 та його представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 JI.B. заперечували, зазначивши, що ОСОБА_3 не проти сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, проте у зв'язку з уточненням позовних вимог від цього відмовляється.

Представник третьої особи до суду не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи про визначення місця проживання дитини за його відсутності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1 і частини від заробітної плати ОСОБА_3, aie не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі % частини від заробітної плати ОСОБА_3, щомісяця, починаючи з ЗІ липня 2008 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не пізнішеє ніж до досягнення нею 23 років.

Допущено негайне виконання рішення в межах сум платежів за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, а також у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 102 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити та визначити місце проживання сина ОСОБА_6 разом з нею, посилаючись на порушення судом норм матеріальною та процесуального права, оскільки син вважає своєю сімєю сім'ю матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також просить рішення суду змінити га зменшити розмір стягнутих аліментів та зазначити кінцевий термін стягнення аліментів на повнолітню дочку в звязку із закінченням навчання, посилаючись на те. що судом не було враховано, що він купує продукти харчування, побутову техніку, сплачує комунальні платежі. Також не враховано, що йому також необхідно харчуватись, сплачувати комунальні платежі, допомагати батьку.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача. пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарг и задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.

Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що вони з відповідачем проживають в одному будинку.

Із акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 27 січня 2011 року, складеного завідувачем сектору з питань попередження правопорушень серед дітей та головним спеціалістом служби у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 разом із колишньою дружиною ОСОБА_2 та малолітнім сином ОСОБА_5 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Родина займає дві кімнати в частині будинку, площею 38 кв.м. Кімнати обладнані необхідними меблями, зроблений косметичний ремонт. Для дитини є окреме ліжко та необхідна одежа. Служба у справах дітей Жовтневого району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради дійшла висновку про можливість знаходження малолітньої дитини за вищевказаною адресою (а.с.40).

Відмовляючи в задоволені позовів як ОСОБА_2 та і ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку стосовно того, що ні позивач, ні відповідач доказів на підтвердження своїх вимог в частині визначення місця проживання саме з ними не надали.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до положень ст. 214 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також, до висновку Органу опіки та піклування мають бути додані документи зазначені у ч. З ст. 253 ЦПК України.

Такого висновку органу опіки та піклування матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої дійшов обгрунтованого висновку про відмову в позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визначення місця проживання дитини.

Що стосується рішення суду про стягнення аліментів, то колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку

Згідно зі CT.I80 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, тому судом першої інстанції з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти. При цьому визнаючи аліменти в розмірі % частини від заробітної плати ОСОБА_7, судом було враховано матеріальне становище відповідача та позивачки.

Посилання відповідача на те, що він добровільно надає допомогу позивачці на утримання неповнолітньої дитини з посиланням на грошові перекази, колегією суддів не приймаються, оскільки ці перекази направлялись відповідачем в травні, червні, липні та серпні 2010 року, тобто, під час знаходження справи в суді.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку і стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання .

Стягуючи з відповідача аліменти суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тог ОСОБА_8 є студенткою Харківського національного університету радіоелектроніки та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги і відповідач може надавати матеріальну допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.І ст.314. 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 червня 2011 року залишити без зміни.

Ухвата набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Г оловуючий

судді