АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3111/11 Номер провадження 22-ц/1690/7252/11Головуючий у 1-й інстанції Степура А.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області, третя особа начальник Головного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області ОСОБА_3, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2011 року позов ОСОБА_2 до Головного Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області, третя особа начальник Головного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Головного Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу станом на 03 травня 2009 року у сумі 23 006 грн. 40 коп.

Стягнуто з Головного Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 2000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з Головного Державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області на користь держави судові витрати.

З рішенням суду не погодилося Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області та подало на нього апеляційну скаргу.

Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалено при неповному з»ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідач просив скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 з 11 листопада 2005 року працював у Полтавському територіальному відділі Середньодніпровського басейнового управління охорони водних живих ресурсів.

Наказом №163-К від 03.05.2007 року ОСОБА_2 звільнено з роботи у звязку з ліквідацією Середньодніпровського басейнового управління охорони водних живих ресурсів.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 08 липня 2008 року позивача поновлено на роботі на посаді молодшого державного інспектора Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області.

Відповідно до даного рішення, районним судом видано виконавчий лист, яким зобовязано поновити позивача на посаді молодшого державного інспектора Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області з 03 травня 2007 року.

Разом з тим, відповідно до зазначеного рішення суду від 08 липня 2008 року, ОСОБА_2 фактично було поновлено на роботі у травні 2009 року згідно Наказу начальника Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області № 53-К від 15.05.2009 року з 03 травня 2007 року, тому станом на 03 травня 2009 року заробітна плата не виплачена позивачеві за 24 місяці.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи із встановлених обставин, та, відповідно до вище наведених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, задовольняючи позов у цій частині частково, суд правомірно не взяв до уваги посилання позивача та його представника в засіданні суду першої інстанції на застосування при вирішенні даного спору середнього заробітку позивача, що існував до його звільнення з посади молодшого державного інспектора Полтавського територіального відділу Середньодніпровського басейнового управління охорони водних живих ресурсів та регулювання рибальства згідно довідки від 01.08.2007 року про заробітну плату позивача за останні 6 місяців, які передували його звільненню. При цьому місцевий суд при обчисленні середньої заробітної плати позивача обґрунтовано виходив із його заробітку за останні два місяці роботи, що передували його звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

З урахуванням встановленого, та, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, суд також дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначив з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань позивача, ступеню вини відповідача.

Посилання відповідача на те, що вимоги позивача про виплату йому заробітної плати за час вимушеного прогулу мали бути свого часу заявлені до ліквідаційної комісії Середньодніпровського басейнового управління охорони водних живих ресурсів та регулювання рибальства, а не до відповідача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Так, згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 08 липня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області про поновлення на роботі, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2008 року та ухвалою Верховного Суду України від 19 січня 2009 року, судом першої інстанції, з урахуванням факту створення Головних державних управлінь на базі ліквідованого управління з відділами, встановлено, що в даному випадку мала місце фактична реорганізація шляхом перетворення одного підприємства в інше. З наведених підстав, та, відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України, встановлено, що звільнення позивача проведено з порушенням п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв»язку з чим наказ щодо його звільнення скасовано та поновлено позивача на посаді молодшого державного інспектора Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області, оскільки він звільнений з Полтавського відділу, на базі якого створене зазначене управління.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, місцевий суд у даній справі дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України та відшкодування моральної шкоди саме з Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області.

Таким чином безпідставними є доводи апелянта про те, що він є не належним відповідачем

На підставі викладеного, колегія судів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для його скасування.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Полтавській області відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: