Справа № 2/0306/765/11 провадження № 22-ц/0390/1615/11 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П.Ю.
Категорія: 2 Доповідач: Бовчалюк З. А.
Апеляційний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2011 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Стрільчука В.А. ,

при секретарі Марчук С.В.

з участю представника позивача та третьої особи ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_5 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 29 червня 2011 року та на додаткове рішення цього ж суду від 11 серпня 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності на землю.

Зазначав, що разом із відповідачем був співвласником будинку АДРЕСА_1 . 26.10.2007 року він продав ОСОБА_2 належні йому на праві власності 28/100 частин будинку по АДРЕСА_1 та 441 кв.м. земельної ділянки , наданої для будівництва та обслуговування даного житлового будинку.

Разом з тим відповідно до державного акту Серії ЯД 290155 йому та відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить 0,0045 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Оскільки частки співвласників у даній земельній ділянці не були визначені він не мав можливості при відчуженні частини будинку АДРЕСА_1 передати належну йому частину земельної ділянки ОСОБА_2 .

Оскільки фактично згідно правовстановлюючих документів він залишається співвласником земельної ділянки площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 просить визначити , що йому та відповідачу ОСОБА_5 належить по 1/2 її частині.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29 червня 2011 року позов задоволено. Ухвалено визначити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині ділянки 0,0045 га по АДРЕСА_1 .

Додатковим рішення того ж суду від 11 серпня 2011 року ухвалено стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 45 гривень 50 копійок судового збору.

В обґрунтування апеляційних скарг відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим ставить питання про скасування рішення та додаткового рішення та ухвалення нового рішення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач вказує на те, що судові рішення, на його думку, є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з виходив з того, що позивач та відповідач є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні домовленості про розмір часток в праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19 березня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Ковельської міської ради про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та договору купівлі продажу земельної ділянки, яке набрало законної сили, встановлено, що частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вартості будинку АДРЕСА_2 є практично рівними і різниця складає 15 грн. Відтак частки співвласників земельної ділянки площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 є рівними.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Під час вирішення справи місцевим судом установлено, що відповідно до

договору купівлі - продажу від 26 жовтня 2007 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 28/110 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 6 справа № 2/ 0306/765/11). Право власності зареєстровано в органах БТІ, що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с 37 справа № 2-142/09).

Згідно договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2007 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 441 кв.м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . ( а. с.7 ).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить 72/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с 7 справа 2-625/09).

Відповідно до державного акту серії ЯД №290155 від 25.10.2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні встановлено, що хоча на час звернення з даним позовом ОСОБА_4 не є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 однак фактично продовжує бути власником земельної ділянки загальною площею 0,0045 га по АДРЕСА_1 , яка виділена для його обслуговування та не може її відчужити у зв`язку з відсутність згоди про розмір його частки з іншим співвласником.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності, здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Між співвласниками будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , не складалось жодних угод, щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою та в матеріалах справи відсутній такий документ.

Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

У пункті 21 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої

В судому засіданні сторони стверджували, що спірна земельна ділянки є єдиним місцем проходу( проїзду) до належних їм частин будинковолодіння по АДРЕСА_1

З врахуванням викладеного та беручи до уваги положення наведених норм Закону та роз`яснень Пленуму Верховного суду України частки в спірній земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будуть визначатись пропорційно до часток належних у будинку по АДРЕСА_1 , а саме 28/100 та 72 /100 відповідно.

Доводи позивача про рівність часток сторін у будинковолодінні , а відтак рівність часток у спірній земельній ділянці, не заслуговують на увагу оскільки спростовуються правовстановлюючими документами на будинковолодіння по АДРЕСА_1 та витягами з реєстру прав власності.

Враховуючи, що неправильне застосування судом норм матеріального права призвело до неправильного вирішення спору, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що до задоволення підлягає 56% заявлених позовних вимог, то саме такий відсоток понесених витрат, що становить 25 грн. 48 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому додаткове рішення підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 29 червня 2011 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 серпня 2011 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_4 належить 28/100 частин у праві власності на земельну ділянку площею 0, 0045 га відповідно до державного акту серії ЯД №290155, що розташована по АДРЕСА_1 .

Визнати, що ОСОБА_5 належить 72/100 частини у праві власності на земельну ділянку площею 0, 0045 га відповідно до державного акту серії ЯД №290155, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 25 гривень 48 копійок судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Головуючий:

Судді: