08.12.2011 Єдиний унікальний номер 2-4689/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Карпенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Комунальне підприємство «ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради та ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи КП «ДМБТІ» ОСОБА_4 обласної ради та ОСОБА_4 ДДНК, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 16 березня 1999 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння № 10 по вул. Крамничій в м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем за заповітом є після його смерті є позивач. ОСОБА_6 ДДНК відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння. Рішенням Народного Суду 3 ділянки Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 серпня 1947 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на спірне домоволодіння. ОСОБА_6 у зазначеному рішенні російською мовою зазначено «Дуганец Григорий Логвинович» замість «Дугинец Георгий Логинович».

Позивач просила суд встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 16 березня 1999 року, правовстановлюючого документу рішення Народного Суду 3 ділянки Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 серпня 1947 року, яким було визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння по вул. Крамнича, 10 у м. Дніпропетровську; визнати за нею право власності на домоволодіння по вул. Крамнича, 10 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_5, померлого 16 березня 1999 року.

Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнають.

До суду надійшло клопотання представника КП «ДМБТІ» ОСОБА_4 обласної ради з проханням розглядати справу без її участі за наявними матеріалами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

До суду надійшло повідомлення Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника у відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Народного Суду 3 ділянки Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 серпня 1947 року за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння в ОСОБА_7 по вул. Магазинній, 8-б. В зазначеному рішенні була допущена помилка, а саме: в частині зазначення ПІБ російською мовою записано як «Дуганец Григорий Логвинович», тоді як правильно було б вказати «Дугинец Георгий Логинович».

На підставі вищезазначеного рішення ОСОБА_5 була надана у користування земельна ділянка площею 614 кв.м. по вул. Магазинній, 8-б у м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою про землекористування від 22 вересня 1947 року та планом земельної ділянки.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 20 вересня 2010 року № 754-р житловому будинку по вул. Крамничій присвоєно адресу вул. Крамнича, 10 (колишні адреси «п. Н. Кайдаки, вул. Магазинна, 8-б», «п. Кайдаки, вул. Магазинна, 8-б»).

16 березня 1999 року помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння № 10 по вул. Крамничій в м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем за заповітом від 13 вересня 1979 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3190, є ОСОБА_1

Згідно відповіді Другої ДДНК від 08 вересня 2011 року після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті. ОСОБА_6 ДДНК відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння та витягу з реєстру нерухомого майна, що підтверджується відповіддю Другої ДДНК від 18 січня 2011 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв у момент виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину.

Згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

На підставі ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно відповіді КП «ДМБТІ» ОСОБА_4 обласної ради від 11 грудня 2009 року право власності на домоволодіння № 10 по вул. Крамничній у м. Дніпропетровську не зареєстровано.

Відповідно до технічного паспорту КП «ДМБТІ» ОСОБА_4 обласної ради від 25 березня 2011 року домоволодіння № 10 по вул. Крамничій у м. Дніпропетровську складається з: житлового будинку А-1, прибудови А1-1, сараю Б, погребу під Б, убиральні В, навісу Г, навісу Д, споруд № 1-4.

Висновком КП «ДМБТІ» ОСОБА_4 обласної ради про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Крамничій, буд. 10 від 14 квітня 2011 року № 334/04 встановлено, що житловий будинок А-1, прибудова А1-1, сарай Б, погріб під Б, убиральня В, навіс Г, навіс Д знаходяться у задовільному стані.

Спір між позивачем та іншими особами відносно нерухомого майна відсутній та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності з ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, повністю доведеними, а тому можливим їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 534, 548-549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, ст. ст. 16, 331, 376 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 256 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 16 березня 1999 року, правовстановлюючого документу рішення Народного Суду 3 ділянки Ленінського району м. Дніпропетровська від 14 серпня 1947 року, яким було визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння № 10 по вул. Крамничній у м. Дніпропетровську.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 10 по вул. Крамничній у м. Дніпропетровську, що складається з: житлового будинку А-1, прибудови А1-1, сараю Б, погребу під Б, убиральні В, навісу Г, навісу Д, споруд № 1-4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 16 березня 1999 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська