Справа № 6-18/11
У Х В А Л А

08 грудня 2011 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Примаченко В. О. ,

при секретарі Третьякова Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в м. Біла Церква подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про затвердження мирової угоди,

В С Т А Н О В И В :

07.11.2008 року старший державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди між ТОВ «Факторія» та ОСОБА_2.

У поданні зазначається, що на виконанні у міському відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Факторія» на користь ОСОБА_2 боргів на суму 189 400 грн., а саме виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від 30.03.2006 року №2-1824 про стягнення з ТОВ «Факторія» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 140 000 грн., виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від 14.05.2007 року№2-3542 про стягнення з ТОВ «Факторія» на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 49 400 грн.

11.06.2007 року державним виконавцем винесено постанову про зведене виконавче провадження.

09.10.2008 року до міського відділу ДВС надійшла спільна заява сторін про укладення мирової угоди для затвердження.

Відповідно до мирової угоди сторони домовилися про закінчення виконавчого провадження у справі по стягненню заборгованості з ТОВ «Факторія» на користь ОСОБА_2 в сумі 189 400 грн. Боржник зобовязується в добровільному порядку передати у власність стягувачу в рахунок погашення заборгованості нежитлове приміщення літ. «А» 1-й поверх пл. 106, 7 кв. м та підвал літ «А/пд.» пл. 98,6 кв. м, що знаходиться за адресою Київська область м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, б 3 прим. 3, що належать Боржнику на підставі договору купівлі - продажу №4 від 21.03.1997 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.11.2008 року подання державного виконавця про задоволено та визнано мирову угоду, укладену в процесі виконання рішення суду, за умовами якої ОСОБА_2 відмовляється від продовження процедури примусового стягнення заборгованості з ТОВ «Факторія». Боржник ТОВ «Факторія зобовязується в добровільному порядку передати у власність ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості нежитлове приміщення літ. «А» 1-й поверх пл.. 106, 7 кв. м та підвал літ «А/пд.» пл. 98,6 кв. м, що знаходиться за адресою Київська область м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, б 3 прим. 3, що належать Боржнику на підставі договору купівлі-продажу №4 від 21.03.1997 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 27.09.2011 року скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 13.11.2008 року, а справу повернуто для продовження розгляду подання.

Під час нового розгляду подання державний виконавець підтримав своє подання та, крім того пояснив, що на час звернення до суду з поданням у його провадженні перебувало лише одне зведене виконавче провадження, де стягувачем була ОСОБА_2 а боржником ТОВ «Факторія». ОСОБА_3, за апеляцією якого скасовано ухвалу суду від 13.11.2008 року не був стороною виконавчого провадження. У звязку з тим, що мирова угода була затверджена судом 21.05.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник ТОВ «Факторія» ОСОБА_4, підтримала подання просила затвердити мирову угоду та крім того пояснила, що відповідно до мирової угоди після затвердження її судом за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказане нежитлове приміщення в рахунок погашення боргу. На час укладання мирової угоди ОСОБА_3 стороною у виконавчому провадженні не був, арешт на майно підприємства накладено не було. Вважає, що при укладенні мирової угоди від 26.09.2008 року права та інтереси ОСОБА_3 не порушувались, оскілки тоді не було відомо, що у майбутньому за позовом ОСОБА_3 з ТОВ «Факторії» буде стягнуто 392 212 грн. 89 коп.

Представник боржника ТОВ «Факторія» ОСОБА_5 підтримав подання та, крім того, пояснив, що при укладенні мирової угоди у 2008 році не було порушено вимоги ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження, оскільки на той час діяв Закон в іншій редакції.

Заінтересована особа ОСОБА_3 проти задоволення подання заперечував від надання пояснень суду відмовився.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 проти задоволення подання заперечив, вважаючи мировою угодою було порушено вимоги ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, вважає, що внаслідок укладення мирової угоди ОСОБА_3 було позбавлено можливості в подальшому реалізувати своє право на виконання рішення господарського суд Київської області від 14.09.2010 року, яким було стягнуто з ТОВ «Факторія» кошти на суму 392 212 грн. 89 коп.

Перевіривши умови мирової угоди, матеріали закінченого зведеного виконавчого провадження суд дійшов висновку, що укладена сторонами мирова угода може бути визнана судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 111 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 18.09.2008 року яка діяла на момент виникнення правовідносин сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і його оцінку, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

За виконавчим документом про стягнення коштів за погодженням із стягувачем боржник може передати стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу власне майно.

Визнаючи мирову угоду суд враховує положення ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.11.2010 року, що набрав чинності з 01.03.2011 року відповідно до якої реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

На думку суду при новому розгляді подання вищевказана норма Закону не може бути застосована до правовідносин, які виникли і завершились після підписання мирової угоди, оскільки Закон не має зворотної дії у часі.

Крім того оглядом закінченого виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_3 не був стороною виконавчого провадження, а також у ньому відсутні будь - які дані, які б свідчили про наявність інтересів ОСОБА_3 при вчиненні виконавчих дій. За таких обставин не проведення реалізації майна шляхом продажу з прилюдних торгів чи аукціонів не призвело до порушення його прав та інтересів.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні рішення господарського суд Київської області, яким на користь ОСОБА_3 було стягнуто з ТОВ «Факторія» кошти на суму 392 212 грн. 89 коп. прийняте 14.09.2010 року, тобто вже після виконання умов мирової угоди та закінчення виконавчого провадження.

Суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі доводи представника ОСОБА_7 в тій частині, що у разі реалізації майна ТОВ «Факторія», за рахунок отриманих коштів можливо було б виконати рішення господарського суду на даний час.

Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджено ОСОБА_3 заходи забезпечення позову з метою виконання рішення Господарського суду щодо ТОВ «Факторія» судом не вживались, а тому у боржника немає обмежень щодо розпорядження коштами чи майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 209, 210, 372 ЦПК України, ч.ч. 3, 4 ст.ст. 111 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 18.09.2008 року суд

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторія» за умовами якої:

ОСОБА_2 відмовляється від продовження процедури примусового стягнення заборгованості з ТОВ «Факторія». Боржник ТОВ «Факторія зобовязується в добровільному порядку передати у власність ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості нежитлове приміщення літ. «А» 1-й поверх пл.. 106, 7 кв. м та підвал літ «А/пд.» пл. 98,6 кв. м, що знаходиться за адресою Київська область м. Біла Церква, вул. Б. Хмельницького, б 3 прим. 3, що належать Боржнику на підставі договору купівлі продажу №4 від 21.03.1997 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_8