Деснянський районний суд міста Києва
22 вересня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Колегаєвої С.В.
при секретарі - Буцко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки «АККОРД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
КС "АККОРД" звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача за кредитним договором залишок кредиту в сумі 2 158 грн. 10 коп., борг за процентами - 2 369 грн. 07 коп. нараховані штрафні санкції - 1 079 грн. 05 коп., всього 5,606 грн. 22 коп., а також витрати по сплаті судового збору та інформаційно - технічного забезпечення, посилаючись на те, шо відповідач уклав кредитний договір, внаслідок невиконання вимог якого виникла зазначена заборгованість.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному
В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. А також просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності, передбаченої ст. 267 Цивільного Кодексу України.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2004 року між сторонами було укладено кредитний договір за № РР-15-а-32.
Відповідно до п 2.3 договору позичальник зобов'язувався щомісячно сплачувати Спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміні та розмірах не менше ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів.
При дотриманні позичальником умов сплати кредиту, передбачених у рекомендованому графіку платежів, нарахування процентів є мінімальним на залишок суми кредиту.
Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п. 2.3 договору.
Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок погашення кредиту від відповідача надійшов останній платіж 21.09.2004 року. Відповідно до заяви позичальника кредит позичальнику було надано строком до 13.08.2005 року (а.с.7).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."
Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.
Однак, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Судом встановлено, що позивач - кредитна спілка про порушення свого права мала дізнатися ще в вересня 2004 року.
Проте, з позовом до суду звернулася лише в травня 2011 року. Сплив строку позовної давності є очевидним.
Представник позивача не довів обставин, які б перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з позовом. А також позивач в своєму позові не просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності і захистити порушене право позивача.
Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Між тим, суд, дослідивши обставини та докази надані позивачем не має підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, суд не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності, оскільки неналежне виконання правлінням спілки своїх обов'язків не може бути підставою для поновлення позивачу строку позовної давності.
Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.
Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено в зв'язку зі сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.
Підстав для відшкодування КС «АККОРД» судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд не вбачає, оскільки відмовляє йому в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 256, 257, 260, 261, 262, 267 ЦК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову Кредитної спілки «АККОРД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів до Деснянського районного суду м.Києва апеляційної скарги.

Суддя: