АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-а- 1109/2011р. Головуючий 1 Інст.- Козирева М.Г.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Кіпенко І.С.
Рішення

іменем України

20 грудня 2011 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про шкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2011р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, 3-я особа: ПАТ «СК «Провідна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування свого позову позивач вказував, що 28.08.2010 року на автошляху Харків - Сімферополь з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо - транспортна пригода, в наслідок якої було ушкоджено автомобіль „Хонда Цивік" 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2, яким він керував на підставі довіреності, виданої ОСОБА_3 та при пошкодженні транспортного засобу має право одержувати та сплачувати грошові суми.

В результаті ДТП автомобіль „ Хонда Цивік " отримав механічні ушкодження, матеріальна шкода складає 24 112,32 грн. Також йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 2000 грн.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода, сталася з вини відповідача ОСОБА_2, позивач просить стягнути саме з неї у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000грн., матеріальної шкоди в сумі - 24 112,32 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини вказані в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, зазначила, що вона у встановленому законом порядку застрахувала свою цивільну відповідальність, уклавши відповідний договір з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» яка і повинна відповідати, виплативши відшкодування за випадком ДТП, яка сталася з її вини.

Справу розглянуто за відсутності представника 3-ї особи у відповідності до поданих ним письмової заяви про розгляд справи у їх відсутність та заперечень проти позову.

Рішенням Харківського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За ч. 22.1 ст. 22 Закону від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 9.2 ст. 9 Закону N 1961-IV обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 тис. 500 грн. на одного потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано врахував положення Закону N 1961-IV, оскільки цивільна відповідальність винної особи, - ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За ініціативою суду від 19 вересня 2011 року до участі у справі залучений страховик (а. с. 30). Позивач звертався із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, страховик погодився з такою виплатою в межах ліміту відповідальності, але зазначив, що отримати страхове відшкодування від імені власника транспортного засобу може будь яка особа, належним чином уповноважена власником на вчинення такої дії. (а. с. 28 ).

Проте позивач позовних вимог до страховика не пред'явив. Однак відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

За встановлених обставин судова колегія погоджується з висновками суду щодо не доведеності позивачем позову в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Однак послідуючі висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, не відповідають обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 28.08.2010 року на автошляху Харків - Сімферополь з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо - транспортна пригода, в наслідок якої було ушкоджено автомобіль „Хонда Цивік" 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача.

При зясуванні фактів, з якими закон повязує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України яка визначає підстави покладання обовязку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Згідно п.22.3 ст. 22 Закону N 1961-IV, потерпілому відшкодовується також моральна шкода передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Обов'язок відшкодувати потерпілому моральну шкоду, яка передбачена пп. 3,4 ч. 2 ст. 23 ЦК України згідно п. 22.3 ст. 22 Закону N 1961-IV, має бути покладений на особу, винну в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди суперечить вищезазначеним нормам матеріального права.

Відповідно до розяснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Судова колегія, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, вважає, що відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2011року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди,- 1000грн., в іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий