АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

18 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року, та постановити нове рішення по суті позовних вимог /а.с.67-68/.

Зазначеним рішенням задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 10 грудня 2009 року в сумі 43683 грн., судовий збір у розмірі 436 грн.83 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. /а.с.64/

Як на підстави апеляційній скарги ОСОБА_2 посилалася на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.67-681/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин про те, що10 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві кошти в сумі 43683 грн. без встановленого кінцевого строку їх повернення. Правочин був укладений у простій письмовій формі у вигляді розписки (а.с. 5, .56).

З матеріалів справи вбачається, що з вимогою про повернення коштів позивач звернувся до відповідача 29 липня 2010 року (а.с.6,7).

Однак відповідач, як боржник не виконав свої зобов'язання з повернення суми боргу.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ч. 1 ст. 14, 526, ЦК України суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог і правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 43683 грн., судовий збір у розмірі 436 грн.83 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. /а.с.64/

Доводи ОСОБА_2 приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: