АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія стягнення боргу Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Пономаренко Ю.А.

суддів Черкасова В.В., Кукліної Н.О.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2010 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 липня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просив стягнути з відповідача позику у розмірі 100000 гривень, а також судові витрати по справі. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 13 липня 2009 року відповідач позичив у нього грошові кошти у сумі 100000 грн., про що власноручно написав розписку, але взятих в борг грошей не повернув.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2010 рокупозов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позику в сумі 100000 грн., судовий збір в сумі 51 грн.,120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. В обгрунтування скарги зазначав, що ним сплачено позивачу 80000грн.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 виходив з того, що відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав, у зв'язку з чим суд задовольнив позовні вимоги та стягнув заборгованість в розмірі 100000 грн.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду 1 інстанції, оскільки вважає, що такий висновок не є правильним, обґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на а.с.5 міститься копія розписки, відповідно до якої відповідач позичив гроші у сумі 100000 грн. та зобов'язався їх повернути позивачу до 13 січня 2010р.

03 березня 2010 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 претензію, в якій пропонував відповідачу виконати зобовязання по поверненню позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того саму роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач пояснив, що в нього відсутний орігінал боргової розписки та підтвердив факт того, що відповідач вже віддав йому 80000грн. у рахунок повернення боргу.

Виходячи з положень ст.ст.58, 59 ЦПК України, які визначать належність та допустимість доказів, та ч.2 ст.64 ЦПК України, в якій вказано, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі та якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу, судова колегія вважає, що копія боргової розписки, що наявна в матеріалах справи не є належним та допустимим доказом.

Таким чином, позивач на виконання ст.60 ЦПК України не довів суду обставин, на які посилається в обгрунтування своєї позовної вимоги.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та постановлює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2010 рокускасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -