Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2011 Справа №2-4579/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Тихої І. М.,

при секретарі Матрифайло І.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення (визнання) того, що було укладено договорір купівлі-продажу, а не договору дарування та поділ нерухомого майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2Р про визнання (встановлення) того, що було укладено договір купівлі-продажу. а не договір дарування та поділ нерухомого майна подружжя, посилаючись на те, що 2.04.2004 року між ОСОБА_2Р та ОСОБА_3 укладено договори дарування 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови з підвалом по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. за тією ж адресою, хоча фактично вказане майно було придбане у ОСОБА_3 за 90000 доларів США, оскільки вони є зовсім чужими людьми та не могли укласти договір дарування, а тому просить визнати те, що фактично між сторонами був укладений не договір дарування, а купівлі-продажу, оскільки відсутня істотна така умова договору дарування як безоплатна передача майна. Також просить суд визнати за ним право власності 1/2 частину вказаного майна, оскільки воно набуте під час зареєстрованого шлюбу з відповідачкою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому мотивів, крім того, зазначив, що між сторонами не могла бути укладена угода дарування, оскільки у довіреності, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 на вчинення від її імені угод, посвідченій 28.05.2003 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, не вказано імені обдаровуваного, а тому в силу вимог ст.720 ч.4 ЦК України вона є нікчемною.

Відповідачка ОСОБА_2М та її представник на розгляд справи по суті не з"явилась, хоча були належним чином повідомлені про час та місце її розгляду у суді.

Представник відповідачки ОСОБА_3- ОСОБА_6 суду пояснила, що займалась разом з чоловіком ОСОБА_4 продажем належного її бабусі ОСОБА_3 житлового будинку по просп. Бандери,37 у м.Тернополі , дала оголошення в газеті "РІА", до неї подзвонив ОСОБА_7, якого вона раніше не знала та погодившись зазначеною в газеті вартістю будинку у розмірі 90000 доларів США , вони пішли до нотаріуса для оформлення угоди щодо відчуження будинку, проте, у нотконторі не вдалось оформити угоду на онука ОСОБА_7 та дитину сторін по справі, як це хотів зробити ОСОБА_7, оскільки для її оформлення необхідна була присутність обох його батьків, а позивач зловживав алкогольними напоями та перебував в цей час на стаціонарному лікуванні, тому уклали договір дарування майка на його невістку ОСОБА_2 ОСОБА_7 передав гроші в сумі 90000 доларів США їй та її чоловіку в нотконторі при укладенні угоди в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_2, про що вона написала письмову розписку. Її чоловік ОСОБА_4 помер та не може в даний час підтвердити вказаних обставин, а бабуся ОСОБА_3 є пенсіонеркою та в силу похилого віку та незадовільного стану здоров"я не займалась продажем будинку, а видала довіреність на вчинення від її імені всіх необхідних для цього дій її чоловіку ОСОБА_4

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив такі факти:

2.04.2004 року ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 на підставі посвдченоїі

28.05.2003 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу

ОСОБА_5 довіреності подарував від її імені ОСОБА_2М 65/100 частин

незавершеної будівництвом прибудови з підвалом під літерою "А" до житлового

будинку по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку

площею 0,0306 га. за тією ж адресою, що підтверджується посвідченими приватним

нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 договорами

дарування. .

Як слідує з розписки, написаної ОСОБА_6 , 2 квітня 2004 року вона отримала від ОСОБА_7 90000 доларів США за продаж її чоловіком ОСОБА_4 належного її бабусі ОСОБА_3 будинку, що знаходиться в м.Тернополі по вул. С.Бандери,37.

Як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2010 року у цивільній справі № 2-6834/10 від 14.09.2010 року за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ОСОБА_10 позичив у свого батька ОСОБА_9 29.03.2004 року 950400 грн. для купівлі незавершеного будівництвом будинку по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. за тією ж адресою, про що була оформлена відповідна розписка.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що займалась разом з чоловіком ОСОБА_4, який в даний час помер, продажем належного її бабусі ОСОБА_3 незавершеного будівництвом будинку та присадибної земельної ділянки площею 0.0306 га. за адресою м.Тернопіль, просп. С.Бандери,37, оскільки бабуся похилого віку та через стан здоров"я не могла самостійно займатись їх продажем. В 2004 році вона отримала в нотконторі при оформленні договору дарування від ОСОБА_7 в присутності свого чоловіка. ОСОБА_7, ОСОБА_7І та ОСОБА_2 90000 доларів США за продаж належного її бабусі будинку та земельної ділянки. Раніше вона не знала сім'ю ОСОБА_2, вони є зовсім чужими людьми, фактично вони з чоловіком продати будинок родині ОСОБА_2. ОСОБА_7, який передавав їй кошти, пояснив, шо мав намір придбати будинок для онука, проте, для оформлення цієї угоди на малолітню дитину потрібна була присутність обох батьків, а оскільки син перебував на стаціонарному лікуванні та зловживав алкогольними напоями, оформили відчуження вказаного майна через договір дарування на невістку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що будинок купляли для сім"ї, кошти в сумі 90000 доларів США в рахунок оплати його вартості давав він ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в нотконторі в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_8 Оскільки син зловживав спритними напоями, то хотіли будинок записати на внука, однак не змогли цього зробити через те що для оформлення угоди потрібна була згода батька, який перебував в цей час на стаціонарному лікуванні, тому оформили відчуження вказаного майна через договір дарування на невістку. Сину було відомо про придбання будинку, проте, яким чином це оформлялось не обговорювали. В 2004 році син написав розписку про позику у нього коштів в сумі 90000 доларів США, які він заплатив за будинок та 30000 доларів США, які він позичив для за завершення його будівництва, це був захід стимуляції для його нормального життя. У придбаному будинку після завершення його будівництва проживали його син, ОСОБА_2 та онук.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду повідомила, що вони з чоловіком в 2004році вирішили купити онуку будинок. Коли були в нотаріуса, то син перебував у лікарні, а тому не змогли оформити угоду на онука, тоді невістка попросила щоб записали на неї і вони погодились. Гроші в нотаріуса за будинок вони з чоловіком давали особисто ОСОБА_6 та ОСОБА_4, про що оформили письмову розписку в присутності ОСОБА_2 Сину не було відомо про те, що оформили купівлю квартири через договір дарування не невістку. Оскільки придбали будинок та земельну ділянку з гроші ОСОБА_7, то в сина взяли розписку про позику коштів щоб в нього був стимул до роботи. У будинку син проживав до 2008року. Будинок був завершений будівництвом за їх з ОСОБА_7 кошти, в ньому в даний час проживають невістка з онуком.

Таким чином, судом встановлено, що 2.04.2004 року між ОСОБА_3. в інтереси; якої діяв ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої 28.05.2003 року довіреності, та ОСОБА_2 фактично були укладені договори купівлі-продажу, а не договори дарування, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 2.04.2004 року про отримання коштів в сумі 90000 доларів США за придбаний будинок та показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про передачу ними коштів в рахунок оплати вартості будинку та письмовою розпискою ОСОБА_10 від 29.02.2004 року про позику у свого батька ОСОБА_7 коштів в сумі 90000 доларів США на купівлю незавершеного будівництвом будинку по просп. С.Бандери у м.Тернополі

Вказаний будинок був завершений будівництвом, що підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, письмовою розпискою ОСОБА_10 від 29.02.2004 року про позику у свого батька ОСОБА_7 коштів 30000 доларів США на ремонтні роботи по закінченню будівництва.

Разом з тим судом встановлено, що позивач був відсутній в нотконторі при укладенні вказаних договорів, кошти при їх оформленні покупцю не передавав, а тому не знав як фактично оформили угоду по придбанню будинку та земельної ділянки.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.720 ЦК України договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного є нікчемним.

Таким чином, оскільки укладення спірних договорів дарування мало місце 2.04.2004 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, для укладення ОСОБА_12 від імені ОСОБА_3 договору дарування ОСОБА_2 будинку та земельної ділянки за адресою просп. Бандери ,37 А, ОСОБА_6, він не мав належних повноважень, оскільки в дорученні, виданому йому ОСОБА_3 28.05.2003 року не було вказано імені обдаровуваного.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони набули у власність будинковолодіння по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку площею 0,0306 га. за цією ж адресою.

Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, шо є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За вказаних обставин, позов підлягає до задоволення шляхом визнання (встановлення) того, що 2.04.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено не договори дарування, а договори купівлі продажу 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови до житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га.. по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та визнання за позивачкою та відповідачем в рівних частках права власності на будинковолодіння по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку площею 0,0306 га. за цією ж адресою.

За вказаних обставин, керуючись ст. ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.60,70 СК, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати (встановити) те, що 2.04.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено не договори дарування, а договори купівлі продажу 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови до житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га.. по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючаОСОБА_13