АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1380/2011p. Головуючий 1 інстанції Скородєлова В.В.
Категорія: відшкодування шкоди ОСОБА_1
Доповідач: Овсяннікова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.,

при секретарі - Москаленко Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» - про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» «Шевченківське ПЖКГ» про відшкодування моральної шкоди у звязку з втратою годувальника.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_4 є її рідним братом і батьком ОСОБА_3.

Брат працював у відповідача слюсарем аварійно-відновлювальних робіт.

03 серпня 2009 року ОСОБА_5 за завданням керівництва приймав участь у виконанні робіт по ремонту запірної арматури на каналізаційній насосній станції №2 та отруївся в каналізаційному колодязі, де треба було зібрати засувку.

Згідно акту спеціального розслідування причинами нещасного випадку стали: виконання робіт з підвищеною небезпекою без попереднього оформлення наряду- допуску; не визначена загазованість попередньо приймальної камери КНС №2; незадовільна організація безпечного виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Згідно ст. 153 КЗ про П України забезпеченість безпечних та нешкідливих умов праці покладається на володільця або уповноважений ним орган.

Такі умови праці відповідачем створено не було.

На утриманні ОСОБА_5 перебувала неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Брат виховував доньку один, оскільки мати дівчинки померла у 2004 році.

Рішенням Шевченківської райдержадміністрації від 19.09.2009 року вона - позивачка - призначена опікуном дитини. Племінниця проживає з нею. Вона є повною сиротою. Увесь тягар по вихованню дитини покладається на неї. Це посилюється тим, що дитина - зі зниженим слухом; рішенням ВКК ОСОБА_3 визнана інвалідом.

На підставі вимог ст.ст. 1167, 1168 ЦК України просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 300 тисяч гривень.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що заміна затулки на КНС №2 на 03.08.2009 року призначена не була. Майстер ОСОБА_6 порушив інструкцію, надавши наказ на ремонт цієї затулки. ОСОБА_5 працював слюсарем з 2006 року, неодноразово проходив інструктаж, а тому знав, що виконуючи ці роботи без наряду - допуску та засобів індивідуального захисту порушує правила безпеки.

Крім того, питання по відшкодуванню моральної шкоди повинно вирішуватись Фондом.

Відповідач на поховання ОСОБА_5, перерахував 10 тисяч гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто 28 тисяч гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З відповідача на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. та 15 грн. - витрати на ІТЗ.

В апеляційній скарзі ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» просить рішення суду скасувати; справу повернути до суду першої інстанції; скасувати ухвалу суду про відмову у зупиненні провадження у справі до розгляду кримінальної справи відносно головного інженера установи ОСОБА_7, посилаючись на те, що судом безпідставно не прийнято їх доводи та заперечення.

Судом не зясовано чи мають конкретні роботи підвищеної небезпеки ознаки джерела підвищеної небезпеки. Вони вважають, що роботи підвищеної небезпеки не тотожні поняттю джерела підвищеної небезпеки, а тому суд повинен довести той факт, що шкода заподіяна саме внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Не встановлено ступеня вини їх установи та потерпілого; не зясовано чи була в діях потерпілого груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди своєму здоровю.

Не враховано, що ОСОБА_5 своєчасно пройшов всі інструктажі з охорони праці, тобто, був обізнаний про правила охорони праці при виконанні робіт, повязаних з підвищеною небезпекою, однак порушив ряд пунктів Інструкції.

Безпідставно не зупинено провадження по цій справі до розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_7, оскільки, якщо ОСОБА_7 буде виправдано, то зменшиться ступінь вини відповідача. До того ж ОСОБА_7 не притягнуто до участі у справі у якості третьої особи, оскільки у них є право на звернення до нього з регресним позовом.

Ці підстави є безумовною підставою для скасування рішення суду та направленням його до суду першої інстанції для нового розгляду.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_5 - батько ОСОБА_8 - працював слюсарем аварійно-відновлювальних робіт філії ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» «Шевченківське ПЖКГ».

03.08.2009 року під час виконання трудових обовязків зі ОСОБА_5 стався нещасний випадок; 04.08.2009 року він помер.

З акту про нещасний випадок повязаний з виробництвом за формою Н-1 вбачається, що причинами нещасного випадку є невикористання робітниками засобів індивідуального захисту; виконання робіт з підвищеною небезпекою без попереднього оформлення наряду-допуску; незадовільна організація безпечного виконання робіт з підвищеною небезпекою; незадовільний контроль за дотриманням робітниками інструкції з охорони праці; відсутній контроль за організацією робіт по забезпеченню та підтриманню належного рівня стану охорони праці та техніки безпеки на підприємстві.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

П. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року з наступними змінами визначено, що суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру; за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оцінюючи надані докази колегія погоджується з висновком суду щодо відшкодування моральної шкоди.

З акту про нещасний випадок за формою Н-1 вбачається певна вина підприємства у загибелі ОСОБА_5

Загибель батька причинила тяжкі моральні страждання його дочці, яка залишилась сиротою; є хворою людиною.

Суд правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди; підстав для його зменшення не вбачається.

Посилання відповідача на незаконність ухвали суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі до розгляду кримінальної справи відносно головного інженера ОСОБА_7 безпідставне і судовою колегією не приймається.

ОСОБА_5 загинув під час виконання службових обовязків і позов предявлено саме до підприємства, яке повинно забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці.

При цьому встановлення вини конкретної особи - працівника цього підприємства - для вирішення питання про відшкодування шкоди значення немає.

Рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2011 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді