Справа № 22-ц-3395/11 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах пеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді- Шумської Н.Л.,

суддів- Мусіної Т.Г.,ОСОБА_2

секретар: Карнидал В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Фольксбанкна ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2011року

по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_6 Еліт, Публічного акціонерного товариства Фольксбанкпро розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів,-

встановила:

позивач у квітні 2010року звернулась до суду з позовом до відповідача ТЗОВ ОСОБА_6 Елітпро розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення 38 000 Євро (404 548грн.) сплачених коштів за товар, 3886грн. сплачених за виконання гарантійного ремонту.

Суд першої інстанції ухвалою від 12.05.2010року відкрив провадження по цій справі, проводив слухання справи по суті.

Позивач на стадії судового розгляду подала заяву від 16.02.2011року (а.с.87-88) про доповнення позовних вимог, у якій просила суд, крім раніше заявлених вимог, по яких судом було відкрито провадження, нові позовні вимоги: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_7 07.12.2010року та зареєстрований в реєстрі №749 щодо звернення стягнення на належний позивачу транспортний засіб Jaguar X-Type ВС 3344 ВС; визнати неправомірними дії відповідача по зняттю з гарантійного обслуговування транспортного засобу. Одночасно подала заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судового засіданні 17.02.2011року (після виправлення описки ухвалою суду від 02.03.2011року) заяву ОСОБА_5 задоволено, зупинено виконавче провадження № 23237069 Франківського відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ про звернення стягнення на автомобіль НОМЕР_1 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_7 №749; накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1; заборонено Франківському відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ, Управлінню Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області та будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на звернення стягнення на автомобіль НОМЕР_1 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_7 №749 від 07.12.2010року до прийняття рішення по справі; зобовязано Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області повернути ОСОБА_5 автомобіль НОМЕР_1, який було затримано 15.02.2011року.

Ухвалу оскаржив ПАТ Фольксбанк. У апеляційній скарзі від 21.02.2011року вказує, що ухвала про забезпечення позову винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, із порушенням прав апелянта за кредитним договором від 16.05.2008року між ПАТ Фольксбанкта ОСОБА_5, за яким автомобіль НОМЕР_1 переданий у заставу банку. У звязку невиконанням ОСОБА_5 зобовязань за цим договором 07.12.2010року за заявою Банку приватним нотаріусом ОСОБА_7 було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на цей автомобіль. Оскаржуваною ухвалою значно порушено права Банку, оскільки зупинення виконавчого провадження щодо звернення стягнення на автомобіль, заборона Франківському ВДВС ЛМУЮ , Управлінню ОСОБА_8 та будь-яким іншим особам вчинення дій, спрямованих на звернення стягнення на автомобіль а також накладення на нього арешту обмежує права Банку як заставодержателя, які виникають на підставі п.2.1., 4.1., 4.2 договору застави від 16.05.2008року, ст.19, 20 Закону України Про заставу, ст.572, 589, 590 ЦК України, зокрема право на звернення стягнення на предмет застави, право вжиття заходів щодо збереження предмета застави тощо. Передання автомобіля ОСОБА_5 на зберігання несе ризик його пошкодження, переховування та перешкоджання вільному доступу працівників Банку до предмета застави а кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ч.1ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову позивач вказує, що з врахуванням того, що на даний час нею оспорюється виконавчий напис приватного нотаріуса, та у випадку визнання даного напису таким, що не підлягає виконанню відпадуть будь-які правові підстави для звернення стягнення на належний їй автомобіль, а тим більше на його реалізацію.

Згідно розясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, у п.1, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, журналу судового засідання від 17.02.2011року, головуючий на судовому засіданні, повідомивши про подання заяви про збільшення позовних вимог, а фактично про заявлення нових позовних вимог, які досі не заявлялись і щодо яких не вирішувалось питання відкриття провадження, не вчинив процесуальної дії на прийняття такої заяви- ухвали із занесенням до журналу судових засідань. Тому колегія суддів вважає, що суд, не прийнявши заяви про збільшення позовних вимог, у відповідності до вимог ЦПК, не вправі був застосовувати заходи забезпечення.

Крім того, після відкриття судового засідання, за наявності письмового клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, на підставі ст.163, 169 ЦПК України, суду слід було процесуально вирішити заявлене клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з терміновим відрядженням представника ТЗОВ ОСОБА_6 Еліт, постановивши ухвалу із занесенням до журналу судових засідань. Лише після відхилення клопотання про відкладення, вирішувати питання забезпечення позову, яке, як відомо, вирішується в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, як це розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 22.12.2006року у п.4, суд має брати до уваги інтереси на тільки позивача, а інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими (п.6 ППВСУ № 9).

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може а майбутньому утруднити чи зробити зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали. Однак, у оскаржуваній ухвали не наводяться мотиви, із яких суд прийшов до висновку про необхідність вжиття саме застосованих заходів забезпечення і саме в спосіб, запропонований позивачем. Тому колегія суддів вважає висновок суду про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до суттєвого утруднення розгляду справи по суті, а також утруднити чи зробити неможливим реальне виконання рішення суду необґрунтованим. Крім того, законом не передбачено забезпечення позову з метою уникнення суттєвого утруднення розгляду справи по суті.

Тому колегія суддів дійшла висновку про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання забезпечення позову.

Обґрунтованою є покликання апелянта про порушення норм матеріального права, оскільки суд, вирішуючи питання забезпечення позову та визначаючи види забезпечення позову, повинен враховувати принцип співрозмірності заявленого позову та його забезпечення, не допускати втручання у правовідносини між іншими субєктами, у права та обовязками по інших правочинах, які не оспорюються.

Згідно ч.3ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Суду першої інстанції слід вирішити питання прийняття збільшених (нових) позовних вимог, після того в судовому засіданні вирішити заяву про забезпечення позову з дотриманням вимог 151, 152, 153 ЦПК України та розясень Пленуму Верховного Суду України з цих питань.

Керуючись ст.303, ч.2 ст.307, п.3ч.1ст.312, ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Фольксбанк- задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2010року про забезпечення позову скасувати. Передати вирішення питання про розгляд заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в

касаційному порядку не оскаржується, оскільки не перешкоджає провадженню по справі.

головуючий: Шумська Н.Л.

судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2