АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-7480 /2011 р. Головуючий у 1 інстанції Бабич Н.Д.
Доповідач Котула Л.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Зарішняк Г.М.

При секретарі Вендоліної А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії наук України та подання прокурора Святошинського району м. Києва на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2004 року в справі за позовом Приватного підприємства " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2" до ОСОБА_1 , Національної академії наук України про визнання права власності на майно, зобов'язання не чинити перешкоди в здійсненні власником права власності на майно, стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2004 року Приватне підприємство "ГК "ІНФОРМАЦІЯ_2" звернулося з позовом до ОСОБА_1 , Національної академії наук України ( далі- НАНУ) про визнання права власності на майно , зобов'язання не чинити перешкоди в здійсненні власником права власності, стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав , що 23.03.1994 року між НАНУ та ОСОБА_1 був укладений договір оренди, згідно якого НАНУ передавала в тимчасове користування ОСОБА_1 готельний комплекс "ІНФОРМАЦІЯ_2" , який розташований за адресою : АДРЕСА_1 до складу якого входили : готель " ІНФОРМАЦІЯ_2", ресторан готелю "ІНФОРМАЦІЯ_2", інше майно , яке знаходилося на балансі комплексу на термін з 23.04.1994 року по 23.04.1999 року.

На підставі цього договору актом прийому - передачі від 23.04.1994 року орендоване майно було передане Орендодавцем Орендарю.

Згідно п.4.1 договору оренди за користування орендованим майном ОСОБА_1 повинен був сплачувати орендну плату в розмірі 20 % балансової вартості майна на рік з моменту укладання договору.

Балансова вартість орендованого майна визначена в додатку №3 до договору оренди становила 1 107 986.000 крб., а розмір річних орендованих платежів складав 221 597,000 крб . України.

Відповідно до п.4.2 договору оренди за бажанням Орендаря орендна плата може бути внесена достроково.

Орендар Готельний комплекс " ІНФОРМАЦІЯ_2 " керуючись п.4.2 7.1 та ст. 161 ЦК України платіжними дорученнями №29 від 01.02.1995 року , № 47 від 15.02.1995 року , № 50 від 17.02.1995 року здійснив дострокову оплату вартості орендованого майна на загальну суму 1 120 000 000 крб., в той час як його вартість становила 1 107 986 000 крб.

Пунктом 4.2 договору оренди передбачено , що право Орендаря на викуп орендованого майна згідно п.7.1 договору наступає з моменту повного погашення вартості майна.

Відповідно до п.7.1 договору оренди Орендар має право викупу орендованого майна орендними платежами шляхом повної оплати вартості цього майна.

При оплаті повної вартості майна , воно переходить у власність Орендаря в порядку передбаченому діючим законодавством.

Таким чином, Орендар , здійснивши повну оплату вартості орендованого майна набув право власності на орендоване майно.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди №2 від 06.03.1995 року ПП " ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" є правоприемником всіх прав і обов'язків директора ГК " ОСОБА_1, який був в якості Орендаря по договору оренди від 23. 03.1994 року.

За таких обставин позивач ПП " ГК "ІНФОРМАЦІЯ_2" набуло право власності на орендоване майно, оскільки Орендар здійснив повну його оплату, але НАНУ умови договору не виконує, документи на оформлення права власності не передає.

Крім того , відповідач ОСОБА_1 , який є колишнім директором Приватного підприємства " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2", постійно чинить перешкоди у здійсненні власником права власності, що приводить до нанесення підприємству моральної шкоди

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2004 року позов задоволено частково.

Визнано право власності Приватного підприємства "ГК ІНФОРМАЦІЯ_2" на готель "ІНФОРМАЦІЯ_2" , який знаходиться у АДРЕСА_1 та ресторан готелю "ІНФОРМАЦІЯ_2 " , який знаходиться у АДРЕСА_1 в приміщені готелю "ІНФОРМАЦІЯ_2".

В іншій частині позовних вимог Приватному підприємству " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2" про зобов'язання не чинити перешкод в здійсненні власником права власності та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 уродж. м. Києва на користь Приватного підприємства " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2" 1 700 грн. державного мита.

У апеляційній скарзі Національна академія наук України просить рішення суду скасувати, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

У поданні прокурор Святошинського району м. Києва просить рішення суду скасувати , оскільки судом порушені вимоги процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача, представників Національної академії наук України Подлящук О.П., Фесюн Т.В., Фоміна Ю.С., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , представника прокуратури Семененко В.П., який підтримав подання і просив його задовольнити, представника Приватного підприємства " ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" Синявської О.В., ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7, які заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те , що рішення суду є законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши надані сторонами докази , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Згідно п.4.2 Статуту Державної форми власності готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_2" Академії наук України майно Академії наук України , що закріплене за Комплексом, належить йому на праві повного господарського відання.

Комплекс володіє і користується цим майном , учиняючи у відношенні нього дії , що не суперечать Статуту Академії наук України та цілям діяльності Комплексу.

23 березня 1994 року між Академією наук України в особі Керуючого справами ОСОБА_8 і ОСОБА_1 був укладений договір оренди , за умовами якого Орендодавець зобов'язувався передати Орендарю в тимчасове користування Готельний комплекс " ІНФОРМАЦІЯ_2", загальною площею 3 200 кв.м , який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 до складу якого входив :

готель " ІНФОРМАЦІЯ_2", ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_2" та інше майно , яке знаходилося на балансі комплексу з терміном оренди з 23 квітня 1994 року по 23 квітня 1999 року.

Сторони домовилися , що за користування зазначеним майном Орендарем сплачується орендна плата в розмірі 20 % балансової вартості майна в рік з моменту підписання договору.

Згідно п.4.2 орендна плата в розмірі річної суми орендної плати вноситься орендарем на рахунок орендодавця, який зазначений в реквізитах договору , щорічно протягом грудня місяця кожного року. За бажанням орендаря орендна плата може бути внесена достроково. В цьому випадку реалізація права орендаря на викуп орендованого майна відповідно з п.7.1 Договору настає з моменту повного погашення вартості майна.

Пунктом 7.1 Договору передбачено право орендаря на викуп орендованого майна орендними платежами шляхом повної виплати вартості цього майна. При виплаті повної вартості майна , в тому числі і дострокової згідно п.4.2 Договору майно переходить у власність орендаря в порядку , передбаченому законодавством України.

Таким чином , сторони обумовили в договорі , що майно переходить у власність орендаря в порядку , передбаченому законодавством України.

20 квітня 1994 року до цього договору були внесені зміни та доповнення.

1 лютого 1995 року , 17 лютого 1995 року та 15 лютого 1995 року ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" НАН України перерахувала на рахунок Президії НАН України по трьом платіжним дорученням грошові кошти за зобов'язанням орендатора за оренду ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" № 1 від 23.03.94.

З наведеного випливає, що було перераховано орендні платежі , а не виплачена вартість орендованого майна, так як на той час уже були внесені зміни до договору оренди від 23.03.1994 року відповідно до яких оплата вартості майна , що підлягає викупу повинна була здійснюватися шляхом безготівково перерахування грошових коштів з розрахунку орендаря на розрахунковий рахунок орендодавця, а не шляхом орендних платежів.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 не був власником орендованого майна вказує і та обставина , що 6 березня 1995 року між Академією наук України і ПП " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2", яке , як зазначено в договорі, є правонаступником всіх прав та і обов'язків директора готельного комплексу "ІНФОРМАЦІЯ_2" ОСОБА_1, було укладено договір оренди №2.

Проте , зі змісту договору оренди від 23.03.1994 року випливає , що договір був укладений НАН України з фізичною особою ОСОБА_1 , а не директором готельного комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_2".

З вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2002 року вбачається , що ОСОБА_1 заперечував ту обставину , що він викупив майно ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" , так як приватизація готельного комплексу не проводилася і зазначене майно по бухгалтерським документам ПП " ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2 " рахується , як орендне.

Укладеним договором №2 також було передбачено право викупу на орендоване майно в період дії договору відповідно до діючого законодавства України.

Задовольняючи позов та визнаючи право власності за позивачем на спірне майно , суд виходив з того , що ПП " ГК ІНФОРМАЦІЯ_2" набуло право власності на майно готелю " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та ресторану " ІНФОРМАЦІЯ_2" , оскільки за договором оренди оплатило його вартість.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна , так як він не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

Згідно ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності в Україні охороняється законом.

Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Відносини власності регулюються Законом України "Про власність"

Відповідно до ст. 33 Закону України " Про власність" , що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, управління державним майном від імені народу (населення адміністративно-територіальної одиниці) здійснює відповідно Верховна Рада України і місцеві Ради народних депутатів України, а також уповноважені ними державні органи.

Державні органи, уповноважені управляти державним майном, вирішують питання створення підприємств і визначення цілей їх діяльності, реорганізації і ліквідації, здійснюють контроль за ефективністю використання і схоронністю довіреного їм державного майна та інші правомочності відповідно до законодавчих актів України.

З матеріалів справи вбачається , що постановою Президії Верховної Ради Української РСР від 17 січня 1991 року " Про статус Академії наук Української РСР" ( далі - Постанова) закріплено за Академією наук УРСР всі основні фонди та інше державне майно , що знаходилося на той час у користуванні її установ та організацій дослідно-виробничої бази.

В постанові зазначено , що до прийняття законів Української РСР про власність, про роздержавлення майна, а також законодавчих актів , що регулюватимуть відносини в сфері науки, порядок володіння , користування та розпорядження всім майном , закріпленим за Академією наук Української РСР, визначається виключно ПрезидієюАкадемії наук Української РСР .

Порядок внутрішнього розподілу майна між установами Академії наук УРСР, а також його використання відповідно до завдань їхньої діяльності визначається Статутом та іншими нормативними актами Академії наук Української РСР( п.3 Постанови).

Указом Президента України " Про забезпечення діяльності та розвитку Академії наук України"( далі - Указ) передано Академії наук України у безстрокове користування будинки , устаткування та інше закріплене за нею державне майно на підставі постанови Президії Верховної Ради УРСР від 17 січня 1991 року " Про статус Академії наук Української РСР" .

Цим же Указом встановлено , що Академія наук України використовує передане їй майно за своїм розсудом у межах , визначених її Статутом , без зміни форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1999 року № 226 " Про перелік об'єктів державної власності , що входять до майнового комплексу Національної академії наук" ( далі - Постанова) затверджено перелік об'єктів державної власності , що входять до майнового комплексу Національної академії наук , згідно з додатком(п.1 Постанови)..

З наведеного додатку випливає, що Державне заповідне господарство " ІНФОРМАЦІЯ_2 , Лікувально-профілактичний комплекс " ІНФОРМАЦІЯ_2" та готельний комплекс " ІНФОРМАЦІЯ_2" є об'єктами державної власності.

Відповідно до ст.1 Закону України " Про приватизацію державного майна" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) приватизація майна державних підприємств України - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Статтею 4 названого Закону передбачено, що державна програма приватизації визначає цілі, пріоритети та умови приватизації і затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України щорічно не пізніш як за місяць до початку наступного бюджетного року.

Виходячи з наведеного, відчуження майна , що перебуває у загальнодержавній власності на користь фізичних осіб здійснюється у встановленому законом порядку , а цього порядку позивачем не дотримано.

Статтею 28 Закону України " Про оренду державного та комунального майна " в редакції від 26.01. 1994 року було передбачено , що орендар має право на викуп об'єкта оренди, якщо це передбачено договором відповідно до законодавства України.

Організація орендарів (орендар) має право на укладення договору оренди з викупом орендованого майна не пізніше трьох років з дня укладення (приведення у відповідність з цим Законом) договору оренди, якщо орендоване майно не віднесено до об'єктів, приватизацію яких заборонено законодавчими актами України, та якщо це не суперечить Державній програмі приватизації.

Ціна зданого в оренду з викупом майна, що приватизується, визначається на умовах, передбачених статтею 20 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", і включається до договору оренди.

Умови викупу (ціна, порядок, строки та засоби платежу) визначаються у договорі оренди відповідно до законодавчих актів України про приватизацію.

В статті 5 Закону України " Про оренду державного та комунального майна " в редакції від 26.01. 1994 року зазначено, що Орендодавцями є Фонд державного майна України - щодо цілісних майнових комплексів, підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, що є загальнодержавною власністю.

Виходячи з наведеного, Академія наук України не могла бути орендодавцем спірного майна.

Зазначена обставина також підтверджується рішенням Арбітражного суду м. Києва від 22.01.2001 року , яке набрало законної сили про те, що Національна академія наук України в особі її президії , як і міністерства та відомства , не має права бути орендодавцем державного майна , що знаходиться на балансах міністерств та відомств. Не передбачає подання цього права і Статут Академії наук України , затверджений загальними зборами Академії наук України 20.03.1992 року.

Відповідно п.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Однак , суд на зазначені обставини та вимоги закону не звернув увагу , а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову про визнання права власності, оскільки відсутні підстави для такого задоволення.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди у здійсненні власником права власності та відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не є власником спірного майна та не надав доказів в підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст.. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Національної академії наук України та подання прокурора Святошинського району м. Києва задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 3 березня 2004 року скасувати та ухвалити нове рішення .

Відмовити Приватному підприємству " ГК " ІНФОРМАЦІЯ_2" у задоволені позову до ОСОБА_1 , Національної академії наук України про визнання права власності та зобов'язання не чинити перешкоди в здійсненні власником права власності на майно, стягнення моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: