Апеляційний суд Житомирської області
Рішення

Іменем України

07 квітня 2011 року

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Худякова A.M., суддів : Широкової Л.В., Кочетова Л.Г.,

при секретарі судового засідання Пюра Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що з ОСОБА_1 з 02.08.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі під час якого було придбано квартиру АДРЕСА_1, яка є спірною по справі, а також придбали інше майно, яке вказано в переліку.

Посилаючись на те, що зазначене майно є спільно нажитим та належить на праві спільної сумісної власності подружжю, позивачка просила розділити це майно по запропонованому в позові варіанту.

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом в якому зазначав, що квартира АДРЕСА_1 хоча і була набута в період шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Посилаючись на те, що у лютому 1999 року його рідний дядько ОСОБА_3 продав свою квартиру у м.Києві та частину грошей подарував йому, які були витрачені на придбання спірної квартири, позивач просив визнати цю квартиру його особистою приватною власністю та виключити з переліку майно, що є об'єктом спільної сумісної власності, а саме інструмент та інше обладнання, що використовується ним для підприємницької діяльності.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2011 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Визнано квартиру №87 в

Справа №22ц/0690/741/11 Головуючий в суді 1' ОСОБА_4

Категорія 74 Доповідач Худяков A.M.

2

будинку №139 по вул.Мануїльського в м.Житомирі спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Розділено майно вартістю 25589,50 грн., що є обєктом спільною сумісною власністю подружжя та виділено у власність ОСОБА_2: холодильник "Gorenie" вартістю 5079 грн. пральну машину ARDO вартістю 2932 грн., кольоровий телевізор "Panasonik" вартістю 1059 грн., пилосос з вбудованим контейнером для пилу LG вартістю 1199 грн., принтер Lexmark струйний кольоровий вартістю 502 грн., газову плиту ARDO вартістю 3202,50 грн., електронні ваги вартістю 300 гри., всього на загальну суму 13833,50 грн.

Виділено у власність ОСОБА_1 кольоровий телевізор "Panasonik" вартістю 1059 грн., музичний центр "Panasonik" ЯХ-РТ650 вартістю 2834 грн., ноутбук вартістю 5289 грн., сканер вартістю 575 грн., витяжку кухонну ARDO вартістю 1999 грн., всього на загальну суму 11756 грн.

В задоволенні решти первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 СТ.22 КпШС України, чинного на час придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні правові положення закріплені в ст.60,65 СК України та в CT.368 ЦК України.

Отже, зазначеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення' цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч.З СТ.10 ЦПК України має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію).

ОСОБА_1 подав зустрічний позов, проте, оскільки не довів протилежного, суд першої інстанції виходив з тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Задовольняючи первісний та зустрічний позови частково і визнаючи квартиру АДРЕСА_1 та холодильник "Gorenie", пральну машину ARDO, два кольорових телевізора "Panasonik", музичний центр "Panasonik" ЯХ-РТ650, принтер Lexmark струйний, ноутбук, сканер, газову плиту та витяжку кухонну ARDO, пилосос з вбудованим контейнером для пилу LG, та електронні ваги спільним майном подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що зазначене майно було набуте сторонами за час шлюбу, а тому підлягає поділу.

з

з даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду приймаючи до уваги таке.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1, а також холодильник "Gorenie", пральна машина ARDO, два кольорових телевізора "Panasonik", музичний центр "Panasonik" ЯХ-РТ650, принтер Lexmark струйний, ноутбук, сканер, газова плита та витяжка кухонна ARDO, пилосос з вбудованим контейнером для пилу LG, та електронні ваги були придбані в період перебування ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Що стосується виключення іншого майна із об'єкту спільної сумісної власності подружжя, то, оскільки апеляційна скарга не містить доводів про законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, суд апеляційної інстанції у вказаній частині рішення не переглядає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом скарги, ОСОБА_1 заперечує право спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, проте відповідно до цивільно- процесуального законодавства не надав належних і допустимих доказів, а тому сама по собі копія угоди про розірвання договору довічного утримання на правильність судового рішення не впливає.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції при вирішенні спору вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі, немає.

Разом з тим, як вбачається із резолютивної частини рішення, суд першої інстанції визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не указав, що інша 1/2 частина цієї квартири повинна належати ОСОБА_1 Така помилка підлягає виправленню шляхом зміни рішення в цій частині, виходячи з наданих суду апеляційної інстанції повноважень відповідно до ч.З ст.ЗОЗ ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 24 січня 2011 року змінити, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_5