Справа № 2-916/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2011 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Редько К.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики укладеним,

встановив:

В жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики від 27.05.2005 року дійсним,стягнення заборгованості в сумі 70 000 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_4 подав письмові заперечення проти позову. Вказував,що жодних договорів позики із ОСОБА_3 він не укладав,розписку не писав,вказаний документ є підробленим. Не відповідає дійсності твердження ОСОБА_3 про повернення частини боргу по позиці в сумі 10 000 грн. Окрім того ОСОБА_3 пропустив трирічний строк звернення до суду. Покликаючись на викладені обставини,просив в задоволенні позову відмовити.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 позовні вимоги уточнив. Вказував,що 27.05.2005 року уклав із ОСОБА_2 договір позики 80 000 грн. 00 коп.,що підтверджується відповідною розпискою, строком до 01.09.2005 року. На його звернення виконати свої зобов»язання ОСОБА_2 в серпні 2007 року повернув 10 000 грн. 00 коп.,від виконання іншої частини своїх зобов»язань відмовляється. При укладенні договору було досягнуто всіх істотних умов,а відтак договір між ним як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником є укладеним. Покликаючись на викладені обставини, просить визнати договір позики від 27.05.2005 року між ним, ОСОБА_3, як позикодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником,укладеним та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 27.05.2005 року в сумі 70 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 19.07.2010 року за клопотанням ОСОБА_2 була призначена судово-почеркознавча експертиза. Експертиза не виконана в зв»язку з тим,що ОСОБА_2 оплати за її проведення не провів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_1 позов підтримав,покликаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, просить визнати договір позики від 27.05.2005 року укладеним,стягнути заборгованість за цим договором в сумі 70 000 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив,що ніяких коштів у ОСОБА_3 не позичав, 27.05.2005 року розписку не підписував, кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. для ОСОБА_3 не повертав. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так,як вбачається із матеріалів справи, 27.05.2005 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_2 договір позики коштів, що підтверджується оригіналом відповідної розписки,дослідженої в судовому засіданні. Згідно вищевказаного договору позики ОСОБА_3 як позикодавець передав ОСОБА_2 80 000 грн. 00 коп., а ОСОБА_2 як позичальник зобовязався повернути ОСОБА_3 дану суму коштів до 01.09.2005 року. При цьому, при укладанні наведеного договору були присутні два свідки, які для підтвердження факту укладання договору та передачі коштів розписалися в ньому.

Відповідач ОСОБА_2 стверджує протилежне, те,що договір позики він не укладав, розписку не підписував.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак суду жодних доказів,підтверджуючих свої твердження ОСОБА_2 надано не було і такі не встановлені.

Окрім того як встановлено судом ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу спірної розписки не звертався, в інших органах,в тому числі судових, факт укладення розписки не оспорював.

Так, в судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_2 частково виконав свої зобов»язання, в серпні 2007 року повернув для ОСОБА_3 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із матеріалів справи, укладаючи 27.05.2005 року договір позики, ОСОБА_3 як позикодавець та ОСОБА_2 як позичальник, досягли згоди по всіх його істотних умовах. Відтак договір позики від 27.05.2005 року між ОСОБА_3 як позикодавцем, та ОСОБА_2 як позичальником є укладеним. Сторонами було досягнуто згоди по всіх умовах, про предмет договору, суму позики, зміст договору, строки повернення позики.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Розписка, досліджена в судовому засіданні,підписана сторонами, нечинною не визнавалась,є дійсною.

Не заслуговують на увагу суду твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення в суд з позовом. Відповідно до умов договору відповідач повинен був повернути позивачу кошти до 01.09.2005 року. В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2007 року відповідач частково відшкодував позичені кошти позивачу на загальну суму 10 000 грн.00 коп.

У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Оскільки відповідачем частково виконано зобов»язання по поверненню боргу в сумі 10 000 грн. 00 коп. в серпні 2007 року, строк звернення до суду не є пропущеним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із долучених до справи документів, позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., тому підстави для стягнення на його користь з відповідача понесених витрат наявні.

На підставі викладеного, ст.15, п.1 ч.2 ст.16, ст.ст. 207, 532, 638, 1046, 1047,1049 ЦК України,керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294,88 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики укладеним задовольнити.

Визнати укладеним договір позики від 27.05.2005 року,укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 27.05.2005 року в сумі 70 000 грн. 00 коп. (сімдесят тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. (сто двадцять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету витрати по сплаті судового збору в сумі 700 грн. 00 коп.(сімсот грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак