Справа № 2-1828/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

ЗАОЧНЕ

20 жовтня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Комунального підприємства Львівської обласної Ради «Дрогобицького міжміського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»про визнання договору купівлі продажу таким, що відбувся, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з участю третьої особи про визнання укладеним договору купівлі - продажу гаражу №30, що знаходиться по вул. Сагайдачного -7-1 в м. Стебнику Львівської області між ним та ОСОБА_3, таким, що відбувся, виключити запис №21 в книзі №1 за реєстраційним номером №30822360 у КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО»про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на право власності на вказаний гараж та визнати за ним право власності на такий. В обґрунтування позову посилається на те, що в 2004 році він вирішив придбати гараж для зберігання автомобіля. Після цього в рекламній газеті «Все для всіх»прочитав оголошення про те, що продається «гараж цегляний з підвалом №30»в м. Стебник в районі Куба. Зателефонувавши за номером вказаним у даному оголошенню він переконався, що ОСОБА_3 має намір продати гараж. Стверджує, що 23 вересня 2004 року він та ОСОБА_3 фактично уклали договір купівлі-продажу гаражу, остання отримавши від нього гроші передала йому гараж і ключі від нього. Таке вони оформили розпискою у присутності свідків, так як на той час на даний гараж формально не було виготовлено право власності, а лише був правовстановлюючий документ рішення виконкому Стебницької міської ради про те, що ОСОБА_3 було дозволено побудувати гараж для власного автомобіля в районі вул. Калініна (тепер Сагайданого) в м. Стебнику. Тому момент укладення даного договору неможливо було посвідчити нотаріально. З часу укладення договору купівлі-продажу він постійно користується даним гаражем і вважає, що такий перебуває у його власності.

15.07.2010 року він поштою отримав вимогу ОСОБА_2- доньки ОСОБА_3 про звільнення гаражу. До такої вимоги було долучено копію рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21.03.2006 року та копію витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2010 року з яких йому стало відомо, що куплений ним гараж за рішенням суду став її власністю після смерті матері, незважаючи на те, що їй було достовірно відомо про те, що був укладений договір купівлі-продажу між ним та її мамою ОСОБА_3, його не було залучено до участі в справі. Після цього йому стало відомо, що в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду знаходиться позов ОСОБА_2 до нього про звільнення гаражу і усунення перешкод в його користуванні, який залишено без розгляду.

14.02.2011 року Апеляційним судом Львівської області було ухвалено нове рішення, яким було відмолено ОСОБА_2 у визнані права власності на спірний гараж.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, якими просить визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним з вищенаведених підстав.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та дав пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві, яку просить задоволити. Вказує, що між ним та ОСОБА_3 були виконанні всі умови договору купівлі-продажу, однак за життя позивачка не встигла оформити документально право власності на спірний гараж, що в свою чергу в подальшому унеможливило здійснити нотаріальне посвідчення такого договору. З моменту укладення договору і по даний час він користується спірним гаражем, облагороджує його, несе витрати по його утриманню.

Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, не повідомивши причин, хоча повістка їй була направлена своєчасно на останню відому судові адресу та була повідомлена через оголошення в пресі «Високий замок»і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи Дрогобицького КП ЛОР МБТІ та ЕО в судове засідання потворно не з»явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглядати справу в його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи зі змісту ч. ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що виконкомом селищної Ради депутатів трудящих №44 від 13.03.1975 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 було дозволено будувати гараж.

Відповідно до поверхового плану від 16.02.206 р. по вул. Сагайдачного в м. Стебник знаходиться гараж №30, розмірами 5,50 Ч 3, 82 м.

Як вбачається з оголошення місцевої рекламної газети для всіх №12(27) від 15.07.2004 р. в рубриці «продам»продається № гараж цегляний з підвалом №30 в м. Стебник р-н Куба, вул. Грушевського, 15/28 т. (244)4-08-02.

Згідно розписки 23.09.2004 року продавець ОСОБА_3 в присутності свідків продала належний їй гараж №30 по вул. Сагайдачного ( район Куба) за 4770 грн. ОСОБА_1 ( а.с.11).

24.06.2005 року ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть від 25.06.2005 року видане виконкомом Стебницької міської ради).

При укладені договору купівлі-продажу спірного гаражу була додержана письмова форма, про що свідчить розписка (а.с.11)

Згідно з п. 3 ст.208 ЦК України (в редакції 2004 р.) у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених змістом ст. 218 та 220 ЦК України ( в редакції 2004 р.), зокрема якщо одна із сторін вчинила дію. А друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. В даному випадку «дією продавця»і «підтвердження іншою стороною-покупцем»її вчинення є вищезгадана розписка (а.с.11).

Згідно ст.657 ЦК України (в редакції 2004 р.), договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Між сторонами була досягнута обоюдна домовленість зі всіх істотних умов договору: покупець передав продавцю обумовлену суму грошей, продавець передав нерухомість покупцю. Після вчинення правочину (угоди) позивач користується придбаним гаражем, провів ремонтні роботи, які потягнули за собою певні матеріалЬНІ затрати, тобто фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, у звязку з чим, правочин між сторонами фактично відбувся.

Згідно ч.1ст.220 ЦК України (в редакції 2004 р.) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладенні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачу об'єкт нерухомості, яким він на даний час користується, проте через нотаріальне не посвідчення договору, позивач не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди підтверджуються: розпискою ОСОБА_3, де вказано про факт передачі грошей у рахунок вартості гаражу від 23.09.2004 р. ( а.с.11).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із укладених правочинів (угод). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч.3 ст.334 ЦК України (в редакції 2004 р.) встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана належним чином, нею були припиненні обовязки відповідача щодо вищезазначеного гаражу та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір купівлі-продажу гаражу №30, що по вул. Сагайдачного -7-1 в м. Стебнику дійсним та визнати за позивачем право власності на нього.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2, яка претендує на гараж, який як вона вважає входить в склад спадкового майна, так було винесено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2006 року, яким було визнано за нею право власності на спірний гараж, однак таке скасовано Апеляційним судом Львівської області і ним ухвалено нове, яким ОСОБА_2 в задоволенні її позову до Дрогобицької обєднаної податкової про визнання права власності на спірний гараж інспекції відмовлено (а.с.8).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що необхідно також виключити запис №21 в книзі №1 за реєстраційним номером 30822360 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на право власності на спірний гараж.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 215, 224, 294 ЦПК України, ст.ст. 219-220, 328, 334, 392, 657 ЦК України (в редакції 2004 р.), суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Укладений із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір купівлі-продажу від 23 вересня 2004 р. між ОСОБА_5 (паспорт серії КВ 027156) та ОСОБА_3 (паспорт серії КВ488844, виданий 22.08.2000 р. Стебницьким ВМ Дрогобицького МРВ УМВС Львівської області), згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 купив гараж №30, що по вул. Сагайдачного -7-1 в м. Стебнику - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на гараж №30, що по вул. Сагайдачного -7-1 в м. Стебнику.

Виключити запис №21 в книзі №1 за реєстраційним номером 30822360 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчинений Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»за ОСОБА_2 на право власності на спірний гараж.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Івасівка