Справа № 22-ц-5291/11 Головуючий у І інстанції Слободян Н.П.
Категорія 26 24.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.

суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

при секретарі: Косенко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року за первісним позовом ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про розірвання кредитного договору ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит»» звернувся з заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_2 звернувся до ПАТ "Банк «Фінанси і Кредит" з позовом про розірвання кредитного договору, який був об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» мотивовані тим, що 01.08.2006 року між ПАТ "Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого Банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 10 093 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором: з терміном погашення кредитних ресурсів до 29.07.2011 року та оплатою по процентній ставці 10% річних, а останній зобов'язався повернути кредит, щомісячно сплачуючи ануїтетний платіж, розмір якого становить 215 доларів США , відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідно до договору придбаний автомобіль був переданий у заставу.

При настанні чергових строків погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконав.

Згідно умов Кредитного договору від 01.08.2006 року та розрахунку боргу станом на 07.02.2010 року відповідач має заборгованість перед позивачем 107 302,31 гривень. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача дану заборгованість та судові витрати.

Відповідач пред'явив позов, який об'єднаний, за його клопотанням в одне провадження з первісним позовом. Його позов мотивований тим, що сторони заключили договір від 01.08.2006 року про надання кредиту на суму 10 093 долари США шляхом перерахування на позичковий рахунок № 9801 для придбання автомобіля ВАЗ-21043-20 ЗНГ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік з кінцевим терміном повернення 29.07.2011 року.З моменту заключения кредитного договору істотно змінились обставини, якими сторони керувались під час укладення кредитного договору. В обґрунтування істотності змін обставин у зустрічному позові вказується, що під час укладення договору позивач за зустрічним позовом не міг передбачити, що офіційний курс долара США до гривні може зрости від 5,05 грн. до 7,79 гривень, сподівався на стабільну ситуацію на валютному ринку. Під час укладення договору Позивач не міг запобігти виникненню світової фінансової кризи, та усунути її негативний вплив. Виконання договору порушує співвідношення майнових інтересів і позбавило його того, на що він розраховував під час укладення договору. Зміна обставин вносить істотний дисбаланс в договірні відносини між позивачем та відповідачем. На даний момент, позивачу потрібно значно більше заробляти кошти в гривнях, щоб погасити кредит. Із суті кредитного договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставини несе позивач. Банк ініціював звернення з позовом до суду, чим фактично в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору і стягує кошти одночасно і одноразово, в зв'язку з чим позивач вважає, що кредитний договір підлягає розірванню, а зобов'язання, що виникли згідно договору припиняються у відповідності до ст.653 ЦК України. У зв'язку з цим просить 'зустрічний позов задовольнити, та винести рішення, яким укладений кредитний договір розірвати, зобов'язавши нотаріуса, який посвідчував договір застави придбаного за рахунок кредитних коштів автомобіля. Крім того, він посилався на те, що банк не мав права укладати з ним договір в іноземній валюті, оскільки не мав Індивідуальної ліцензії.

ішенням Іванківського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року позов ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» заборгованість за кредитом у розмір 107 302 грн. 31 коп.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 120 грн. плати за інформаційно-технічні забезпечення розгляду справи та 1073 грн. 02 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про розірвання кредитного договору відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» задовольнити.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2006 року між ПАТ "Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір №19-121/06-А (а.с.5), згідно якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 10 093 долари СІЛА в порядку і на умовах, визначених цим договором, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити Банку відсотки користування кредитом з розрахунку 10% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 29 липня 2011 року.

Умови зазначеного договору банком виконано у повному обсязі. Згідно заяви від 01.08.2006 (а.с.15) позивачу надано кредиту сумі 10 093 долари США.

При настанні чергових строків погашення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконав. Згідно умов Кредитного договору від 01.08.2006 року та розрахунку боргу станом на 07.02.2010 року відповідач має заборгованість перед позивачем 107 302,31 грн., яка складається з наступного: 40 896,36 грн. основної суми борг по кредиту (що складає 5 146,98 доларів США за курсом НБУ), 3 899,67 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами ( що складає 490,79 доларів США), 840,95 грн. щомісячної комісії, 61 665,33 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.1049, ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимог позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки було встановлено, що ОСОБА_2, в порушення умов кредитного договору від 01.08.2006 року та в порушення ст.526 ЦК Україні виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню Кредиту тільки частково, тому суд першої інстанції прийшов до законного висновку, що позовні вимоги Банку підлягають до задоволення повністю.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що банк не мав права надавати йому кредит іноземній валюті, є безпідставними. Як вбачається з наданих банком копій документів, з 2003 року вони мають відповідну ліцензію та дозвіл.(131-132) За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою , здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМ України є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої встановленому порядку. Тобто, маючи в даному випаду відповідну генеральну довіреність та письмовий дозвіл НБУ, видача кредиту в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Оскільки ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» належним чином виконав умови договору, а відповідач в добровільному порядку ухиляється від виконання договору і сплати боргу, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність часткового задоволення Позовних вимоги ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у розмірі 107 302 грн. 31 коп.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 60 ЦПК України апелянт не надав доказів та не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта, з ухваленням нового рішення по суті позовних ' вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 11 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді