Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Волохова Л.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Олійника В.І.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області на постанову Сквирського районного суду Київської області від 05 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А:

04.05.2007 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом 2-ої групи захворювання, пов»язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, натомість відповідачем у 2003, 2004, 2005 роках йому виплачено вказану допомогу у значно нижчому розмірі. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача недоплачену частину щорічної допомоги на оздоровлення за 2003-2005 роки в розмірі 3679 грн. 90 коп.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 05 червня 2007 року позов задоволено. Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області у відмові перерахунку щорічної одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - неправомірними.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 3679 грн. недоотриманої суми одноразової грошової допомоги.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що було встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та є інвалідом 2-ої групи внаслідок захворювання, пов»язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали від Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам 2-ої групи в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Відповідачем щорічна допомога на оздоровлення нараховувалася та виплачувалася позивачу наступним чином:

-у 2003 році в розмірі 26 грн. 70 коп. 17.08.2004 року;

-у 2004 році в розмірі 26 грн. 70 коп. 05.10.2004 року;

-за 2005 рік в розмірі 26 грн. 70 коп. 05.08.2005 року.

Порядок виплати допомоги за вищевказаний період та у вищевказаному розмірі встановлювався Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період до 2005 року, та Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2005 року.

Висновок суду першої інстанції про порушення прав та законних інтересів позивача при нарахуванні та виплаті йому щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідачем на підставі постанов КМУ від 26.07.1996 року за № 836 та від 12.07.2005 року за № 562 є правильним, і з ним погоджується колегія суддів, однак судом першої інстанції .

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи із пріоритетності Законів України над підзаконними нормативно-правовими актами, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, дійшов правильного висновку, що при вирішенні даного спору необхідно застосовувати положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що виплата позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення повинна проводитися на підставі постанови КМУ від 12 липня 2005 року № 562 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є необгрунтованими, оскільки на підставі ст.ст. 62, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз»яснення порядку застосування цього Закону та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшувати їх та встановлювати у твердій сумі, що не відповідає Закону.

Таким чином колегія суддів вважає, що виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у 2008 році виплата такої допомоги здійснювалась відповідачем із порушенням спеціального законодавства, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10/рп було визнано неконституційним внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема до ст. 48 цього Закону.

Тому правильними є висновки суду першої інстанції щодо протиправності виплати відповідачем допомоги у розмірах, встановлених не Законом № 796-ХІІ, а підзаконним нормативним актом, оскільки такі дії призвели до істотного звуження прав позивача, що суперечить змісту ст. 22 Конституції України, в якій зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зобов»язання відповідача провести перерахунок та виплату недоплаченої позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення, оскільки суду належало зобов»язати відповідача провести нарахування відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягувати ж вищевказану допомогу у конкретному розмірі суд не мав права, оскільки не є органом, до компетенції якого відноситься призначення та перерахування соціальних виплат. Оскільки усунути помилку суду першої інстанції у неправильно прийнятому рішенні можливо без його скасування, колегія суддів вважає за можливе рішення суду змінити.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б стали підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області - задовольнити частково.

Постанову Сквирського районного суду Київської області від 05 червня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Сквирської райдержадміністрації Київської області про стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: