Апеляційний суд Харківської області
Категорія: визнання 1 інстанції - ОСОБА_1
права власностіДоповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -СащенкаІ.С.

суддів - Коваленко І.П. - Бездітка В.М.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивіль.ну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на антикварні меблі і предмети домашнього обіходу та зобовязання повернути антикварні меблі і предмети домашнього обіходу в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ОСОБА_3 1.1., ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на антикварні меблі і предмети домашнього обіходу та зобовязання повернути антикварні меблі і предмети домашнього обіходу в натурі. В обґрунтування позову вказали, що вони є батьками ОСОБА_5, тіло якого виявили 17.02.2002 року в його квартирі АДРЕСА_1, в якій син проживав один. Свідоцтво про розірвання шлюбу з колишньою дружиною - відповідачкою по справі син одержав 16.11.2001 року, дітей від шлюбу немає.

Позивачі вважають, що антикварні меблі і предмети домашньої обстановки, які знаходились в квартирі їх сина на день його смерті згідно акту перепису майна від 01.03.2002 року є спадковим майном, на яке позивачі мають право згідно ст. 1261 ЦК України. А саме на майно: 1. Секретер старовинний. 2. Мякий куток: диван, овальний стіл, 2 крісла. 3. Гардини і штори темно коричневого кольору на карнизах. 4. Буфет старовинний. 5. Годинник напільний з колонами. 6. Вішалка старовинна. 7. Кондиціонер. 8. Гардини і штори зелені. 9.Тюнер до супутникової антени. 10. Набір столовий. 11. Ліжко двоспальне і покривало. 12. Приліжкові тумбочки. 13. Платтяна шафа 6-дверна. 14. Крісло червоне. 15. Тумба під телевізор. 16. Тренажер. 17. Дві подушки. 18. Телефон. 19. Кондиціонер. 20. Штори. 21. Ваги напільні. 22. Пральна машина „Бош. 23. Умивальник, душова кабіна, ванна. 24. Гарнітур столовий: стіл старовинний, 4 стільця. 25. Газова колонка „Бош. 26. Піч електрохвильова. 27. Плита газова, вбудована в меблі. 28. Шафи кухонні, навісні. 29. ОСОБА_6 Шафи напільні. 31. Телевізор „Панасонік. 32. Кондиціонер. 33. Самовар старовинний. 34. Стремянка. 35. Холодильник „Електролюкс. 36. Пральна дошка. 37. Штори і гардини с карнизами.

Після уточнення позову просили визнати за ними право власності на вище

перелічене майно, як за спадкоємцями першої черги.

В судовому засіданні позов підтримали.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечила.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 1.1., ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказали на невідповідність висновків суду матеріалам справи, не взяття до уваги судом наданих письмових доказів. Зазначили, що майно, яке знаходилося в квартирі сина на день його смерті є його особистою власністю, а тому, вони як спадкоємці першої черги за законом мають на нього право.

Судова колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 1.1., ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведені обставини, на які вони посилаються, як на підставу для визнання за ними права власності на спірне майно.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.07.1994 року по 16.11.2001 року. ОСОБА_5 помер 17.02.2002 року.

Позивачі ОСОБА_5 1.1, та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5

Квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 25.09.2001 року належала в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Спірне майно, яке перебувало в квартирі на день смерті ОСОБА_5 згідно рішення Київського районного суду Харківської області від 25 червня 2007 року є спільним майном подружжя, оскільки вказане витікає з вимог ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин: майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

ОСОБА_5 1.1., ОСОБА_3 на підставі цього ж рішення належать по % частині вищеназваної квартири кожному ( а.с. 21 -23 ).

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Ні в позовній заяві, поданій до Київського районного суду м. Харкова 22.06.2010 року, ні в уточненій позовній заяві від 16.12.2010 року, вимог про розподіл спірного майна, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та спадкоємцями ОСОБА_5 - позивачами ОСОБА_5 1.1, та ОСОБА_3 не висувалося ( а.с. 1 -4, 61 - 64 ).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових, або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. При цьому за правилами ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, або заперечень.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами права власності на спірне майно, оскільки ними не надано суду доказів на підтвердження належності майна особисто ОСОБА_5

Посилання позивачів в апеляційній скарзі на те, що поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбувся ще при житті останнього, що підтверджено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2007 року, а тому, все майно, що знаходилося в квартирі є спадковим майном, право власності на яке мають вони, як спадкоємці першої черги судовою колегією не приймаються. Рішенням суду, на яке посилаються позивачі відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_5 1.1., ОСОБА_3 у визнанні за ними права власності на частину майна, набутого під час шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 через те, що сторони не дійшли згоди щодо оцінки цього майна і відмовились від призначення судової товарознавчої експертизи. Крім того, судом розяснено право звернення до суду із позовом про розподіл майна в загальному порядку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді