Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22ц-4730/2011 Головуючий у 1 інстанції:
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Кримської О.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Череватій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми.

В позові зазначала, що 25.04.2008 року нею було видано довіреність на ім'я ОСОБА_3, яка є її племінницею, для представництва інтересів. У 2008 році ОСОБА_5, діючи в інтересах позивачки, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про виділ обов'язкової долі у спадщині та визнання права власності на 1/8 частину житлового будинку та автомобілю. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 30.10.2008 року по цій справі було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діяла в інтересах позивачки. За умовами зазначеної мирової угоди ОСОБА_6 повинна виплатити ОСОБА_3, яка діяла в інтересах позивача, 15000 грн. компенсації за 1/8 частину жилого будинку та автомобілю. На виконання умов мирової угоди, ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_3, як представник ОСОБА_4, отримала грошові кошти в сумі 15 000 грн., що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_3 розпискою від 30.10.2008 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 отримані грошові кошти в сумі 15 000 грн., які є компенсацією за 1/8 частину житлового будинку та автомобілю, їй так і не віддала і не збирається цього робити, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти в сумі 15 000 грн., судові витрати та витрати на юридичні послуги в сумі 2500 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15 000 грн., судовий збір в сумі 150 грн., витрати на ІТЗ у розмірі 250 грн. та витрати за юридичні послуги в розмірі 2500 грн., а всього 17900 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог діючого законодавства, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції ( ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2008 року ОСОБА_4 видала ОСОБА_3 довіреність ВКК № 7999808, якою, зокрема, надала останній право представляти її інтереси в усіх установах та організаціях, в тому числі і в суді, вести її справи у судах, одержувати присуджене майна або гроші ( а.с.52).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.10.2008 року по справі за позовом ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_6 про виділ обов'язкової долі у спадщині, визнання права власності на 1/8 частину жилого будинку та автомобілю, затверджено мирову угоду за умовами якої за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/8 частину будинку № 375 по вул. Пушкіна в м. Мелітополі та 1/8 частину автомобілю ВАЗ 2107. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй обов'язкову частку у спадщині в сумі 15000 грн.

30.10.2008 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності ВКК № 7999808 від 25.04.2008 року, якої вона уповноважена отримувати присуджені довірителю кошти, ніяких обмежень щодо вчинення таких дії доручення не містить, на виконання мирової угоди, отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 15 000 грн., які є компенсацією за 1/8 частину будинку та автомобіля, про що власноручно написала розписку.

Отже, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначив правовідносини сторін і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про те, що відповідачка не виконала належним чином своїх зобов'язань відповідно до визначених у дорученні повноважень та стягнув отримані відповідачем грошові кошти згідно до умов мирової угоди на користь позивачки.

При цьому районний суд навів у рішення відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності , в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то відповідно до ст.. 10 ЦПК України . кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта про те, що судом не прийняті до уваги пояснення свідків є неприйнятними, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо недопустимості такого виду доказу як пояснення свідків на підтвердження передачі відповідачем та отримання позивачем грошових коштів, так як це не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують законість судового рішення.

Судові витрати розподілені у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матерільного права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 червня 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: