Апеляційний суд Харківської області
Категорія сімейні Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарях Шпарага О.О., Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_3, в якому просив поділити майно, що належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності, виділивши йому в особисту власність автомобіль MITSИBIHI PAJERO WAGON 2007 року випуску державний номер НОМЕР_1 з залишенням ОСОБА_3 автомобілю марки MITSBIHI CARISMA державний номер АХ 9055АА зі стягненням з нього грошової компенсації, розмір якої має бути визначений на підставі експертної оцінки.

У обгрунтування заявлених вимог зазначав, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2001 року по 17.02.2007 року, під час якого і були на спільні кошти придбані вищезазначені транспортні засоби. До суду змушений звернутися тому, що відповідачка перешкоджає йому користуватися будь-яким автомобілем.

У липні 2010 року ОСОБА_4 доповнив позов вимогами до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу автомобіля MITSBIHI PAJERO WAGON, укладеного між відповідачами 14.09.2009 року на товарній біржі « Слобожанщина», застосувавши двосторонню реституцію. Зобов»язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 автомобіль, а ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 отримані за договором купівлі-продажу грошові кошти.

Ухвалою суду від 23 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу роз»єднані в самостійні провадження.

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 уточнив свої позовні вимоги в частині поділу автомобілю марки MITSBIHI CARISMA 1.6 2003 року випуску державний номер АХ 9055АА і просив присудити вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 і стягнути з неї на його користь грошову компенсацію його частки в сумі 34 000,00 грн., виходячи з ринкової вартості автомобіля 68 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2011 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, визначивши ідеальні частки подружжя у спірному майні, залишивши його у спільній частковій власності без реального поділу.

При цьому посилається на неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи внаслідок неправильної їх оцінки, неможливість подання нею доказів та неправильного визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин сторін.

Зокрема, зазначає, що не має коштів для виплати позивачу присудженої грошової компенсації, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей, від утримання яких позивач ухиляється.

Вважає, що рішення ухвалено судом без врахування інтересів неповнолітніх дітей, за умови її незгоди з оцінкою автомобіля та без визначення його дійсної вартості на час розгляду справи

Вказує , що відмова суду у призначенні автотоварознавчої експертизи з тих підстав, що вона наполягала на проведенні її певним експертом , суперечить змісту ч.4 ст.143 ЦПК України.

Крім того, зазначає, що всупереч вимогам ч.ч.4,5 ст.71 СК України судом здійснено поділ автомобілю , у той час як нею не вносилися на депозитний рахунок суду будь-які кошти.

Заслухавши доповідь судді; пояснення сторін та представника позивача; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 60, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що

належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

За роз»ясненнями, що містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірванн6я шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правомірно виходив з того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя сторін у справі, є неподільною річчю і в інтересах їх неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою має бути присуджений останній , зі стягненням з неї на користь позивача грошової компенсації за його частку, а саме ? .

Визначаючи розмір компенсації суд виходив з довідки незалежного оцінювача ТОВ «Хар-екперт» № 43 від 20.01.2010 року.

Невнесення відповідачкою відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не перешкоджало вирішенню справи, оскільки позивач не висував таких умов щодо заявлених вимог про стягнення компенсації за належну йому частку.

Заперечуючи про визначеної вартості автомобілю, відповідач всупереч визначеному ст. 60 ЦПК України процесуальному обов»язку, не спростувала вказаних в довідці даних, не надала суду інших відомостей щодо вартості спірного майна і від призначення і проведення автотоварознавчого дослідження в ХНДІСЕ ім.. засл.проф.М.С.Бокаріуса відмовилася.

Незалежним оцінювачем ТОВ « Хар-екперт» ринкова вартість автомобіля MITSИBIHI CARISMA 1.6 2003 року випуску була визначена в розмірі 68 000,00 грн.

З листа вказаного товариства за 3 26 від 30.09.є2011 року з доданими до нього екранними копіями вбачається, що вартість продаж складає від 8160 до 9490 $ США, що в національній валюті дорівнює від 64500 до 75080 грн.

Судова колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення рішення без змін та відхилення апеляційної скарги, доводи якої висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 квітня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді колегії