Справа № 22-ц-821/11 Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 15.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лагценка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексінор», відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору бронювання об'єкту будівництва, договору про участь у будівництві об'єкту, договору купівлі-продажу облігацій, кредитного договору, договору застави цінних паперів, договорів застави майнових прав на передачу квартири у власність недійсними та відшкодування збитків та моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом, який обгрунтовував тим, що з метою набуття права власності на житлову квартиру площею 179,82 кв.м., яка складається з двох кімнат, які розташовані окремо, в житловому комплексі «Чайка», між позивачем та забудовником ТОВ «Укргаз» було укладено Договір бронювання об'єкту будівництва від 25 червня 2008 року та договір про участь в будівництві об'єкту від 25.06.2008 року.

Посилаючись на положення ст. 230 ЦПК України позивач просив визнати недійсним з моменту укладання договір бронювання об'єкту будівництва від 25 червня 2008 року та договір про участь в будівництві об'єкту від 25.06.2008 року, договір купівлі-продажу облігацій від 26.06.2008 року, кредитний договір від 09.07.2008 року, договір застави цінних паперів від 09.07.2008 року, договір застави- майнових прав від 09.07.2008 року, договір застави майнових прав на передачу квартири у власність від 28.10.2009 року в зв'язку з чим, просив застосувати реституцію та зобовязати відповідачів повернути на рахунок позивача цінні папери - звичайні іменні цільові облігації у без документарній формі у кількості 17 982 шт.; товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ексінор»(надалі ТОВ «Ексінор») повернути позивачу сплачені за договором купівлі-продажу облігації, кошти у розмірі 1 069 929 грн.; відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»(надалі Банк) повернути позивачу сплачені за кредитним договором кошти у розмірі 209 666,63 грн.

Стягнути з TOB «Укргаз» на користь позивача 1 405 142 грн. збитків та 94 500 грн. моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 09 червня 2010 року в позові було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та забудовником ТОВ «Укргаз» було укладено договір бронювання об'єкту будівництва від 25 червня 2008 року та договір про участь в будівництві об'єкту від 25.06.2008 року.

Відповідно до умов договору бронювання ТОВ «Укргаз» прийняв зобов'язання щодо бронювання за позивачем об'єкту будівництва, та подальшої передачі позивачу об'єкта будівництва на умовах та в строки, вказаних у договорі бронювання.

Відповідно до специфікації від 25.06.2008 року, що є невідємною частиною договору бронювання, об'єкт будівництва - житлова квартира, загальною площею 179,82 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, які розташовані окремо.

На виконання зобов'язань, передбачених договором бронювання, позивачем та ТОВ «Ексінор» в особі повіреного ВАТ «КБ «Надра» було укладено договір купівлі-проДажУ облігацій від 26.06.2008 року відповідно до якого позивачем було придбано цінні папери - облігації ТОВ «Укргаз» у кількості 17982 штуки на загальну договірну вартість 1 069 929 грн.. які було в повному обсязі сплачено ТОВ «Ексінор».

Для фінансування договору купівлі-продажу облігацій, 09 липня 2008 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу було надано у тимчасове користування кредитні кошти у розмірі 930 356,10 грн.

Цільовим використанням вказаних кредитних коштів є придбання цінних паперів - облігацій у бездокументарній формі випуску ТОВ «Укргаз» з метою фінансування будівництва згідно договору купівлі-продажу цінних паперів від 26.06.2008 року та договору про резервування/бронювання приміщення від 25.06.2008 року.

Окрім того, п.2.1.4 кредитного договору визначає зобов'язання позивача, щодо оформлення договору іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: с Чайки, вул.. ЛобановськогоЦА, під'їзд 1, поверх 6, загальною площею 179,82 кв.м., яка складається з 2-х кімнат.

На забезпечення зобов'язань позивача за вказаним кредитним договором позивачем та відповідачем ВАТ КБ «Надра» було укладено договір застави майнових прав від 09.07.2008 року, та договір застави цінних паперів від 09.07.2008 року та договір застави майнових прав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним и обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено безспірних доказів, щодо укладення оспорк>ваних договорів під впливом обману та помилки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що підписуючи вище зазначені документи, позивач мав можливість ознайомитись з їх змістом та впевнитися в тому, що предмет спору, а саме 2-х кімнатна квартира.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу у діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав передбачених ст.. 230 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано доказів про наявність умислу у діях відповідача на введення його в оману та самого факту обману.

/3 урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 червня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: