АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2011 року по справі позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ріелтерська компанія «Дом» про визнання угоди дійсною та визнання права власності, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ РК «Дом» про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 LB. посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду та ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення по справі.

Колегія судців, заслухавши доповідь судці-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ОСОБА_2 був учасником ТОВ РК «Дом» та йому належала частка 18% у статутному фонді, що становило 4 370 040 грн.

10 листопада 2005 року позивач звернувся до ТОВ РК «Дом» з письмовою заявою про вихід зі складу учасників. 14 грудня 2005 року на загальних зборах учасників ТОВ РК

«Дом» було прийнято рішення про вихід позивача із складу учасників, яке було підтверджено на звітних загальних зборах 16 січня 2006 року. Тоді ж було прийнято рішення про виплату належної позивачем частки у майні товариства шляхом передачі у власність грошових коштів у розмірі 950 367,88 грн. та нерухомого майна на загальну суму 3 419 672 грн. 12 коп. Перелік нерухомого майна, що підлягав передачі у власність позивачеві, визначено у списку № 1.

17 січня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду, відповідно до якої ТОВ РК «Дом» передало ОСОБА_2 LB. у власність, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ РК «Дом» від 16 січня 2006 року за № 1, в рахунок частки, що належить йому в статутному капіталі нежитлове приміщення літ. А-1 вбудовано-прибудоване приміщення аптеки над підвалом, літ А1-! вбудована частина, літ. а-1 - тамбур, літ. під А-1 - підвал, загальною площею 891,6 кв. м., літ. а1 - ґанок, літ. а2 - ґанок, літ. а3 -ґанок, літ. а4 - ґанок, літ. а5 - ґанок, літ. а6 -ґанок, літ. а7 - ґанок, літ. а8 - вент. шахта, літ а9 -вхід у підвал, літ. а - прямок, літ. а10 - навіс, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, буд. 12. Угода сторін про передачу майна від 17 січня 2006 року не була нотаріально посвідчена, про що свідчить відмова приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 17 січня 2006 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2010 року рішення загальних зборів учасників ТОВ РК «Дом» від 16 січня 2006 року та рішення загальних зборів учасників ТОВ РК «Дом» від 14 грудня 2005 року щодо передачі у власність ОСОБА_2 LB. вищезазначеного об'єкту нерухомості визнані недійсними та такими, що не створюють для цієї особи будь-яких прав та обов'язків.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року визнані недійсними свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна та угоди про передачу майна від 17 січня 2006 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2011 року дане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже суд дійшов до вірного висновку, що укладена між сторонами 17 січня 2006 року про передачу у власність позивачеві нерухомого майна, через недодержання сторонами нотаріальної форми та державної реєстрації правочину, є нікчемною та не створює юридичних наслідків для її сторін.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних

вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 4 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: