Справа № 22-ц-2778/11 Головуючий у 1 інстанції: Дякович О.В.
Провадження № 22-ц/1390/7850/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Бакуса В.Я.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

та адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди внаслідок скоєння дорояіньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням первісний позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 43 282 грн. 33 коп. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1726 грн. 96 коп. в якості інфляційних та 999 грн. 63 коп. в якості 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 700 грн. 00 коп. витрат, пов»язаних із проведенням експертного авто товарознавчого дослідження для визначення розміру завданих збитків, 460 грн. 08 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при прийняті рішення суд не врахував усіх істотних обставин справи, допустив помилку у застосуванні коефіцієнту інфляційних та річних процентів, неправильно в т.ч. арифметично визначив розмір матеріальних збитків, витрат пов'язаних із проведенням ремонту. Суд не врахував заяву від 03.11.2010 р. про представлення ним доказів, що мали істотне значення для об'єктивного вирішення справи.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

19.03.2010 року позивач звернувся із позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 43282.33 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а також 432.82 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.12.2009 року по вулиці Шевченка-Залізничний переїзд у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Мегсеdes Веnz Sргіnter 313 CDІ» д.н. НОМЕР_1, під його керуванням та транспортного засобу марки «ВМW 525І д.н. НОМЕР_2, під керуванням відповідача. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення відповідачем перетину дорожньої розмітки 1.1. та виїзду на смугу зустрічного руху. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2010 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний його транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Для визначення розміру завданих збитків була проведена автотоварознавча експертиза. Згідно висновку судового експерта № 10/01 від 12.01.2010 р. загальний розмір завданих позивачу матеріальних збитків складає 67 572,33 грн. На проведення експертного дослідження по визначенню завданих збитків він затратив грошові кошти у розмірі 700,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахованою у страховій компанії «Глобус» на підставі страхового полісу ВС/9691394 від 04.11.2009 року. Він - позивач звернувся до страхової компанії, яка відшкодувала йому грошові кошти у розмірі 24 990,00 грн. відповідно до ліміту відповідальності, передбаченої ст.ст. 9, 12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Решту суми завданих збитків на підставі ст. 1194 ЦК України він заявив до стягнення з особи, винної у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Він вживав заходів досудового врегулювання спору, шляхом надіслання відповідачу претензії від 18.02.2010 року, однак така залишилась без задоволення. Тому просив суд стягнути з відповідача 43 282, 33 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, 1 726,96 грн. в якості інфляційних, 999,63 грн. в якості 3% річних та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2010 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн. в дохід держави. Дану постанову відповідачем було оскаржено та ухвалою Апеляційного суду Львіської області від 24.11.2010 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2010 року.

Суд вказав, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою у страховій компанії «Глобус», що підтверджується страховим полісом ВС/9691394 від 04.11.2009 року, позивач звернувся до страховика за виплатою належного йому страхового відшкодування. Згідно довідки Державного ощадного банку України № 335 від 12.03.2010 року ТДВ СТДВ «Глобус» 06.03.2010 року відшкодувала завдані позивачу збитки у розмірі 24 990,00 грн., відповідно до ліміту власної відповідальності, передбаченої статтями 9, 12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розмір шкоди визначено згідно висновку № 10/01 від 12.01.2010 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_6 (а.с. 11-22).

При таких обставинах суд прийшов до вірного висновку, що після виплати страхового відшкодування невідшкодованою залишилась сума завданих збитків у розмірі 42 582,33 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Тому стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 46 008,92 грн., з яких: 43 282,33 грн. сума невідшкодованих матеріальних збитків, 1726,96 грн. сума інфляційних, 999,63 грн. - 3% річних та судові витрати.

Судова колегія погоджується з тим, що суд не прийняв до уваги пояснення відповідача про те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахованою, то суд має відмовити позивачу у задоволенні його вимог через те, що останній вже отримав страхове відшкодування, якого йому мало б вистачити на ремонт належного йому транспортного засобу. Крім того, він позовні вимоги вважав такими, що не підлягають до задоволення, оскільки вважав їх завищеними, а тому такими, що не відповідають дійсності.

Апелянт покликається на те, що при прийняті рішення суд не врахував усіх істотних обставин справи, допустив помилку у застосуванні коефіцієнту інфляційних та річних процентів, неправильно в т.ч. арифметично визначив розмір матеріальних збитків, витрат пов'язаних із проведенням ремонту. Суд не врахував заяву від 03.11.2010 р. про представлення ним доказів, що мали істотне значення для об'єктивного вирішення справи.

Однак жодних доказів на спростування висновків суду не представив.

В засіданні судової колегії він пояснив, що визнає, що сума шкоди становить біля 10 тисяч у.о., однак якщо б він особисто проводив ремонт, тоді б за рахунок дешевших запчастин провів його за 3 тисяч у.о. Також вказав, що ОСОБА_3 не погодився на його пропозиції щодо ремонту автомобіля.

Однак це категорично заперечив в засіданні судової колегіїОСОБА_3, який пояснив, що сам провів ремонт тому, що відповідач не пропонував йому проводити ремонт. Пошкоджені деталі були непридатні для використання, тому він їх не забрав з СТО.

Слід при цьому врахувати і те, що позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, шляхом надіслання відповідачу претензії від 18.02.2010 року, однак така залишилась без задоволення (а.с. 25).

При таких обставинах вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Без підставними є і покликання апелянта на те, що він міг оспорювати розмір шкоди, т.я. не повідомлений був про проведення експертизи, оскільки ОСОБА_3 це заперечив.

Крім того судова колегія враховує і те, що відповідач не заявляв клопотання про призначення повторної експертизи щодо розміру шкоди.

Рішення відповідає вимогам процесуального та матеріального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому її слід відхилити.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: