АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4891/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі - Костюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, сектор громадянства і реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про заміну сторони, виселення та зобов'язання вчинити певні дії, зняття з реєстрації і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити примусовий обмін житлового приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про заміну сторони, виселення та зобов'язання вчинити певні дії, зняття з реєстрації, посилаючись на те, що вона, син та колишній чоловік зареєстровані та мешкають у АДРЕСА_1. З колишнім чоловіком склалися неприязні стосунки, відбуваються постійні сварки, вона була змушена неодноразово звертатися до міліції та сумісне поживання не можливе, а тому вона просила суд виселити відповідача із спірної квартири без надання іншого житла та зняти його з реєстрації.

ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він мешкає з колишньою дружиною та сином, між ними постійно відбуваються сварки, склалися погані стосунки. Оскільки спільне проживання в одній квартирі важке, він запропонував позивачці обмін житла, але вона відмовилась, тому він був змушений звернутися до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просила рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.1986 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3А./т.1,а.с.10/. 13.08.1990 року у подружжя народився син ОСОБА_4/т.1,а.с.11/. На підставі рішення № 1138 виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 20.11.1987 року ОСОБА_2 було видано ордер серії Б № 1431 від 30.11.1987 року на жиле приміщення однокімнатної квартири АДРЕСА_2 на склад сім'ї з двох осіб (з чоловіком ОСОБА_3А.), після чого вони оселилися і зареєструвалися у спірній квартирі/т.1,а.с.9/. Стосунки в сім'ї не склалися і 18.01.2008 року шлюб між сторонами було розірвано/т.1, а.с.16/.

Під час спільного мешкання сторін у квартирі в них неодноразово виникали сварки, конфлікти, склалися стійкі неприязні стосунки. З приводу таких стосунків було їх неодноразове звернення до міліції та інших правоохоронних органів, відповідач притягався до адміністративної відповідальності за неналежну поведінку в сім'ї, в порушенні кримінальної справи було неодноразово відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у відповідності зі ст. 116 ЖК України позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки спірна квартира була надана сторонам з урахуванням відповідача, а запропонований позивачкою варіант вирішення спірного питання буде порушувати права відповідача на житло та не вирішить спір між сторонами. Позивачкою в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано достатніх доказів того, що раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу до відповідача не дали позитивних результатів та доводів того, що виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення є єдиним та оптимальним варіантом вирішення спору.

Вірним є посилання суду першої інстанції на ст. 9 ЖК України, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Між тим, позивачка не скористалася належним чином своїми процесуальними правами та не довела ті обставини, на які посилалася як на обґрунтування своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а свідчать лише про незгоду з ними та їх переоцінки, тоді як згідно ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключним правом суду.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з цього часу.

СУДДІ: