АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
категорія : позбавлення батьківства Доповідач: Кіпенко І.С.
РІШЕННЯ

іменем України

12 липня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі - Міхно І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа служба у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

22.03.2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. З 2000 року відповідач ОСОБА_1 не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкувався з дитиною, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу. Письмовим висновком органу опіки та піклування при Нововодолазькій РДА встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_1 з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав не погодився, просив в задоволенні позову відмовити.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 травня 2011року позов задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач з часу народження дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про неї, не бере участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна, оскільки до них суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Проте в своїх поясненнях, запереченнях проти позову та в апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків він не ухилявся.

Після розірвання шлюбу у 1996р. він спілкувався з дитиною, надавав матеріальну допомогу на її утримання. З 2000 року мати дитини виїхала проживати до м. Москви, при цьому не зверталась до нього за отриманням дозволу на виїзд доньки за кордон. При цьому він був позбавлений можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні і утриманні через перешкоди, які чинить у цьому позивачка, яка не повідомляла місце проживання, спілкування відбувалось по телефону. Крім того, позивач зазначає про те, що він любить дитину, ніколи від неї не відмовлявся, бажає турбуватись про неї, має можливість її матеріально підтримувати.

Висновок органу опіки та піклування є немотивованим, ствердження, що з 2000року неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1, безпідставні, висновок повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами.

Матеріали справи містять копію позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, поданої в квітні 2008р. де зазначено адресу позивачки АДРЕСА_2 (а.с.46-47), з копії єдиного житлового документу (а.с.17-18) вбачається, що позивачка зареєстрована за вказаною адресою в м. Москва лише 25.02.2010р.

За місцем роботи відповідач ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Судова колегія вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктами ст. 164 СК України відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 травня 2011 рокускасувати.В задоволенні позову ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді