АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Тернівське житлово-комунальне підприємство про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року, та постановити нове рішення по суті її позовних вимог /а.с. 118-119/.

Зазначеним рішенням відмовлено у задоволенні позовних ОСОБА_2 до Комунального підприємства Тернівське житлово-комунальне підприємство про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул /а.с.105-111/.

Як на підстави апеляційній скарги ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права /а.с.118-119/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин про те, що ОСОБА_2 працювала в комунальному підприємстві «Тернівське житлово-комунальне підприємство» на посаді інспектора відділу кадрів, на яку була прийнята на підставі наказу № 36-к від 06.10.2003 року.

Згідно наказу № 624-к від 21.10.2010 року «Про звільнення працівників у звязку з скороченням штату» ОСОБА_2 була звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України з дня відновлення працездатності. Після чого наказом № 674-к від 08.11.2010 року ОСОБА_2 була звільнена у звязку зі скороченням чисельності працівників за п.1 сі.40 КЗпП України.

Судом встановлено, що при звільнені ОСОБА_2 з роботи їй були надані передбачені законом компенсації та гарантії, а саме - було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку, у якій зроблено вищевказані записи.

На виконання вимог ч.З, 4 ст.49-2 КЗпП України підприємством було направлено за вих. № 1675 від 10.08.2010 року та відповідну звітність форми 4-ПН (план) про заплановане вивільнення працівників етапом на 10.08.2010 року та звітність форми 4-1111 (факт) про фактичне вивільнення працівників за вих. № 2416 від 09.11.2010 року.

Наказом № 362 від 29.06.2010 року «Про створення комісії» була створена комісія у складі заступника директора КП «ТЖКП» ОСОБА_3, начальника юридичного відділу ОСОБА_4, начальника ВТ та ПЕВ ОСОБА_5., начальника відділу кадрів Власової.11.В.. інженера ТБ ОСОБА_6, голови профспілки ОСОБА_7. з метою аналізу зменшення списочної численності на підприємстві, а також аналізу щодо раціонального використання робочого часу та зайнятості працівників.

На засіданні, яке відбулося 09.08.2010 року, комісією було вирішено підготувати проект наказу про скорочення штату працівників КП «ТЖКП», що підтверджується протоколом засідання від 09.08.2010 року.

Наказом по підприємству № 433 від 10.08.2010 року були внесені зміни до штатного розкладу, а саме зменшено планову чисельність по наступним підрозділам: інспектор відділу кадрів - 1 одиниця: інспектора відділу приватизації - 1 одиниця: паспортист «ЖРКК-1» - 1 одиниця; паспортист «ЖРЕК-2» - 1 одиниця; водій автобуса - 2 одиниці.

Як додаток до наказу № 433 від 10.08.2010 року було складено відомість для повідомлення робітників про скорочення штату з 12.10.2010 року.

Але ОСОБА_2 відмовилася від підпису зазначеного акту, тобто від ознайомлення з наказом № 433 від 10.08.2010 року, що підтверджується актом від 10.08.2010 року, який складено начальником відділу кадрів ОСОБА_8 та засвідчено підписами працівниками підприємства ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Допитані в судовому з#сіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили в судовому засіданні що наказ № 433 від 10.08.2010 року був зачитаний ОСОБА_11, але та відмовилася від підпису, про що було складено відповідний акт та підписано свідками.

На виконання вимог ст.43 КЗпП України для отримання згоди на скорочення працівників, адміністрацією КП «ТЖКП» було направлено подання № 272 від 27.08.2010 року про звільнення у звязку зі скороченням штату з 12.10.2010 року наступних працівників: ОСОБА_12 - інспектора відділу приватизації, ОСОБА_2 - інспектора відділу кадрів.. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - водіїв автобусів.

Зазначене подання було розглянуто на засіданні профспілкового комітету, що відбулося 02.09.2010 року, та була отримана згода на скорочення вказаних працівників.

На вказаному засіданні профспілкового комітету в присутності позивача, членів профспілкового комітету, представників адміністрації підприємства начальником відділу кадрів ОСОБА_8 було оголошено та запропоновано позивачеві та іншим працівникам, які підпадали під скорочення штату, наявні вакансії по підприємству станом на 01.09.2010 року, а саме: озеленювач, двірник, слюсар - сантехник, водій автомобіля КРАЗ, плотник, електрогазозварник, монтажник, формовщик залізобетонних конструкцій, робітник ритуальних послуг, що зафіксовано в виписці з протоколу № 16 від 02.09.2010 року.

З досліджених в судовому засіданні журналів наказів, книг обліку прибулих та вибулих КП «ТЖКП», а також довідки про прийнятих працівників встановлено, що підприємством в серпні та вересні 2010 року було прийнято на роботу 19 осіб на посади двірників, монтажників, робітників з благоустрою, дорожніх робітників, тесляра, водія, монтажника, формувальника, електромонтера та електрогазозварника.

Судом встановлено, що на виконання вимог ст.40 КЗпП України позивачеві пропонувалася інша робота з боку підприємства, але сама позивач відмовилася від значених пропозицій.

З долучених до матеріалів справи за клопотанням представника відповідача копій листків, непрацездатності вбачається, що позивач перебувала на лікарняному з 11 жовтня по 5 листопада 2010 року включно, та була звільнена згідно наказу від 08 листопада 2010 року, тобто в перший робочий день після відновлення працездатності.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст. ст.40 КЗпП України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_2 було проведено відповідачем з дотриманням норм чинного законодавства і правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства Тернівське житлово-комунальне підприємство про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул

Доводи ОСОБА_2, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: