Справа № 2- 489/11/0603
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

27 січня 2011 року. Бердичівський міськрайонний суд в складі : головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря Лободи В.Л., позивачки, відповідача, представника відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користуввання квартирою

В С Т А Н О В И В :

Позивач , згідно уточненої позовної заяви, просить встановити порядок користування квартирою № 22 по вул.Братів Міхеєвих, 6 в м.Бердичеві з тих підстав, що відповідач забрав у неї ключі від квартири, вона не має доступу до квартири, яка належить їй на праві власності в 1/2 частині.Просить виділити їй в користування кімнату площею 14 кв.м.,підсобні приміщення залишити в спільному користуванні.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Ствердила, що має право і бажає проживати в квартирі, співвласником якої являється, ні на які виплати не погоджується. Доступу до квартири вона не має з 2008 року, а тому і не проводила оплату за комунальні послуги, якими не користувалась.

Відповідач та його представник позов не визнали . Будучи допитаним в якості свідка відповідач ствердив , що ключі від квартири він у позивачки дійсно забрав приблизно 4 роки назад. Позивачка має право на квартиру, але їй це житло не потрібно, вона живе і працює в Києві .Причиною конфлікту між ними стало те, що він в 2010 році забрав у позивачки свою пенсійну картку, якою вона користувалась на протязі багатьох років, гроші витрачала на власний розсуд.Після цього позивачка звернулась до нього з вимогою надати ключ, розділити особові рахунки. Він категорично заперечує щодо проживання позивачки в квартирі,не бажає щоб квартира стала комунальною , також боїться за своє життя і здоровя, бо його можуть втравити чи посадити.Вирішення спору між ними бачить лише шляхом виплати позивачці на протязі 6-10 років половини ринкової вартості квартири.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши представлені письмові докази , суд, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, прийшов до висновку про задоволення вимог.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками в рівних частках по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1,вони зареєстровані у вказаному житлі , що стверджується представленим свідоцтвом про право власності на житло,довідкою Бердичівського МБТІ, довідкою житлово-експлутаційної організації (а.с.4,7,8).

Вказана квартира складається з 2 жилих кімнат та підсобних приміщень( а.с.5,6) загальної площею 48,5 кв.м., жилою площею 28,8 кв.м. ( зокрема 1 кімната 14,00 кв.м., друга - 14,8 кв.м. , кухні, ванни, вбиральні, коридора .

Згідно з вимогами ст.ст. 328, 345,358 ЦК України в квартирі, яка є спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності , може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.Позивачем такі вимоги заявлені.

Сторонами визнається, що між ними не досягнуто згоди щодо встановлення порядку користування квартирою. Факт незаконного, всупереч вимогам ст.9, ст.. 150 ЖК України, ст..379,383 ЦК України позбавлення відповідачем права позивача користування жилим приміщенням як співвласника житла шляхом відібрання ключів підтверджений поясненнями свідків. Зокрема, свідка ОСОБА_4,якій відомо про те, що відповідач постійно проживає в Германії, ключі від квартири у позивачки були нетривалий час, потім батько забрав у неї ключі і до цього часу ключів у неї немає. Відповідач, як свідок ствердив, що ключі у позивачки він забрав ще 4 роки тому назад і більше їй їх не давав. Свідок відповідача ОСОБА_5 вказала, що памятає випадок, коли з квартири сторін відбулось залиття інших квартир.Вона через знайомих передала позивачці про такі події, ОСОБА_6 зявилась лише через 2 з половиною дні, вела себе нечемно і кричала, що у неї ключів від квартири немає, її брат потрапив в квартиру через сусідський балкон і перекрив воду.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем законних прав позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю .

Встановлення порядку користування згідно з вимогами позивача : їй - кімнату площею 14 кв.м., а відповідачу 14,8 кв.м. не порушує права співвласників щодо рівності часток сторін в користуванні житлом, відступ від рівності часток є незначним.

Представлені відповідачем письмові докази: квитанції та накладні про придбання вікон, дверних блоків,попередження про наявність боргу за житлово-комунальні послуги (а.с.46-56)заявлених вимог про встановлення порядку користування квартирою між співласниками квартири не спростовують .З показів свідків ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_5 вбачається, що їм відомо про те, що між сторонами виник спір про порядок користування квартирою через те, що батько забрав у дочки грошову картку,якою вона користувалась тривалий час.Дочка не проживала в квартирі, іноді заходила , відповідач сам оплачував житлово-комунальні послуги.Свідок ОСОБА_7 вказав, що зі слів відповідача знає про те, що з квартири пропадали гроші, тому він поміняв двері в 2009 році .Свідки чули розмови, що позивачка погрожувала зробити так, що відповідач буде під забором, вони припускають, що відповідача можуть втравити . Вони його знають як виключно порядну і добру людину на протязі більше 20 років. Наведені покази свідків доводів позову не спростовують, навпаки стверджують той факт, що позивачка не мала доступу до квартири через те, що її батько-відповідач забрав у неї ключі. Представлені відповідачем вищенаведені докази не можуть бути взяті до уваги судом як докази неможливості встановлення між сторонами порядку користування квартирою , оскільки неможливість спільного проживання лише є припущенням свідків і самого відповідача, позов про припинення права на частку у спільному майні через неможливість спільного володіння і користування майном не предявлявся.

Судові витрати позивача підялгають відшкодуванню з відповідача на її користь, зайво сплачені позивачем судові витрати підлягають поверненню ,як це встановлено ст.ст.79,81,88 ЦПК України .

Керуючись ст.ст.10,11,60,79,81,88,209, 212,213, 214,215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користуввання квартирою задоволити .

Встановити наступний порядок користування квартирою № 22 по вул.Братів Міхеєвих, 6 в м.Бердичеві .

Виділити ОСОБА_3 в користування жилу кімнату площею 14,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату площею 14,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_2 : кухню, ванну, вбиральню, коридор залишити в загальному користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 8,50 грн. витрат по сплаті державного мита , 37 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Зобов"язати фінансовий відділ Бердичівського міськвиконкому повернути ОСОБА_2 зайво сплачене державне мито в сумі 129,39 грн.згідно квитанції № 68 від 7.09.2010 року, зайво сплачену суму витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 83 грн. згідно квитанції № 69 від 7.09.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги .

Головуючий :

Справа № 2- 489/11/0603

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

27 січня 2011 року. Бердичівський міськрайонний суд в складі : головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря Лободи В.Л., позивачки, відповідача, представника відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користуввання квартирою

В С Т А Н О В И В :

Позивач , згідно уточненої позовної заяви, просить встановити порядок користування квартирою № 22 по вул.Братів Міхеєвих, 6 в м.Бердичеві з тих підстав, що відповідач забрав у неї ключі від квартири, вона не має доступу до квартири, яка належить їй на праві власності в 1/2 частині.Просить виділити їй в користування кімнату площею 14 кв.м.,підсобні приміщення залишити в спільному користуванні.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Ствердила, що має право і бажає проживати в квартирі, співвласником якої являється, ні на які виплати не погоджується. Доступу до квартири вона не має з 2008 року, а тому і не проводила оплату за комунальні послуги, якими не користувалась.

Відповідач та його представник позов не визнали . Будучи допитаним в якості свідка відповідач ствердив , що ключі від квартири він у позивачки дійсно забрав приблизно 4 роки назад. Позивачка має право на квартиру, але їй це житло не потрібно, вона живе і працює в Києві .Причиною конфлікту між ними стало те, що він в 2010 році забрав у позивачки свою пенсійну картку, якою вона користувалась на протязі багатьох років, гроші витрачала на власний розсуд.Після цього позивачка звернулась до нього з вимогою надати ключ, розділити особові рахунки. Він категорично заперечує щодо проживання позивачки в квартирі,не бажає щоб квартира стала комунальною , також боїться за своє життя і здоровя, бо його можуть втравити чи посадити.Вирішення спору між ними бачить лише шляхом виплати позивачці на протязі 6-10 років половини ринкової вартості квартири.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши представлені письмові докази , суд, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, прийшов до висновку про задоволення вимог.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками в рівних частках по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1,вони зареєстровані у вказаному житлі , що стверджується представленим свідоцтвом про право власності на житло,довідкою Бердичівського МБТІ, довідкою житлово-експлутаційної організації (а.с.4,7,8).

Вказана квартира складається з 2 жилих кімнат та підсобних приміщень( а.с.5,6) загальної площею 48,5 кв.м., жилою площею 28,8 кв.м. ( зокрема 1 кімната 14,00 кв.м., друга - 14,8 кв.м. , кухні, ванни, вбиральні, коридора .

Згідно з вимогами ст.ст. 328, 345,358 ЦК України в квартирі, яка є спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності , може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.Позивачем такі вимоги заявлені.

Сторонами визнається, що між ними не досягнуто згоди щодо встановлення порядку користування квартирою. Факт незаконного, всупереч вимогам ст.9, ст.. 150 ЖК України, ст..379,383 ЦК України позбавлення відповідачем права позивача користування жилим приміщенням як співвласника житла шляхом відібрання ключів підтверджений поясненнями свідків. Зокрема, свідка ОСОБА_4,якій відомо про те, що відповідач постійно проживає в Германії, ключі від квартири у позивачки були нетривалий час, потім батько забрав у неї ключі і до цього часу ключів у неї немає. Відповідач, як свідок ствердив, що ключі у позивачки він забрав ще 4 роки тому назад і більше їй їх не давав. Свідок відповідача ОСОБА_5 вказала, що памятає випадок, коли з квартири сторін відбулось залиття інших квартир.Вона через знайомих передала позивачці про такі події, ОСОБА_6 зявилась лише через 2 з половиною дні, вела себе нечемно і кричала, що у неї ключів від квартири немає, її брат потрапив в квартиру через сусідський балкон і перекрив воду.

Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем законних прав позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю .

Встановлення порядку користування згідно з вимогами позивача : їй - кімнату площею 14 кв.м., а відповідачу 14,8 кв.м. не порушує права співвласників щодо рівності часток сторін в користуванні житлом, відступ від рівності часток є незначним.

Представлені відповідачем письмові докази: квитанції та накладні про придбання вікон, дверних блоків,попередження про наявність боргу за житлово-комунальні послуги (а.с.46-56)заявлених вимог про встановлення порядку користування квартирою між співласниками квартири не спростовують .З показів свідків ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_5 вбачається, що їм відомо про те, що між сторонами виник спір про порядок користування квартирою через те, що батько забрав у дочки грошову картку,якою вона користувалась тривалий час.Дочка не проживала в квартирі, іноді заходила , відповідач сам оплачував житлово-комунальні послуги.Свідок ОСОБА_7 вказав, що зі слів відповідача знає про те, що з квартири пропадали гроші, тому він поміняв двері в 2009 році .Свідки чули розмови, що позивачка погрожувала зробити так, що відповідач буде під забором, вони припускають, що відповідача можуть втравити . Вони його знають як виключно порядну і добру людину на протязі більше 20 років. Наведені покази свідків доводів позову не спростовують, навпаки стверджують той факт, що позивачка не мала доступу до квартири через те, що її батько-відповідач забрав у неї ключі. Представлені відповідачем вищенаведені докази не можуть бути взяті до уваги судом як докази неможливості встановлення між сторонами порядку користування квартирою , оскільки неможливість спільного проживання лише є припущенням свідків і самого відповідача, позов про припинення права на частку у спільному майні через неможливість спільного володіння і користування майном не предявлявся.

Судові витрати позивача підялгають відшкодуванню з відповідача на її користь, зайво сплачені позивачем судові витрати підлягають поверненню ,як це встановлено ст.ст.79,81,88 ЦПК України .

Керуючись ст.ст.10,11,60,79,81,88,209, 212,213, 214,215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користуввання квартирою задоволити .

Встановити наступний порядок користування квартирою № 22 по вул.Братів Міхеєвих, 6 в м.Бердичеві .

Виділити ОСОБА_3 в користування жилу кімнату площею 14,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату площею 14,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_2 : кухню, ванну, вбиральню, коридор залишити в загальному користуванні ОСОБА_6, ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 8,50 грн. витрат по сплаті державного мита , 37 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи .

Зобов"язати фінансовий відділ Бердичівського міськвиконкому повернути ОСОБА_2 зайво сплачене державне мито в сумі 129,39 грн.згідно квитанції № 68 від 7.09.2010 року, зайво сплачену суму витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 83 грн. згідно квитанції № 69 від 7.09.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги .

Головуючий :