АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № Суддя доповідач Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Кокоша В.В.

при секретарях - Каплоух Н.Б., Назаренко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приєднавшогося до апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «ВТБ Банк»(далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 24.06.2008 року між ним та ОСОБА_1 укладений кредитний договір строком на 7 років зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% на рік. Кредит був наданий у сумі 38 450 доларів США на купівлю автомобіля Mitsubishi Outlander в TOB «Альвіза».

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 24.06.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_3 укладений договір поруки.

Починаючи з березня 2009 року зобовязання за кредитним договором не виконуються.

Тому Банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 306 841 грн. 08 коп., а також сплачене державне мито в сумі 1700 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали, пояснили, що у лютому 2009 року за домовленістю з працівниками банку у них був вилучений автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, на купівлю якого вони отримувати кредит. За рішенням кредитного комітету з цього часу за договором не повинні нараховуватися відсотки та пеня.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2010 року позов ВАТ ВГБ Банк задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2010 року у розмірі 302 736,42 грн. Крім того, стягнуто в рівних частках з відповідачів судові витрати на користь Банку у розмірі 1952 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з передачею справи на новий розгляд до Московського районного суду м.Харкова.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 приєднався ОСОБА_3 та просить також справу направити на новий розгляд.

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія судців виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в повному обсязі, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 порушила умови виконання договору кредиту укладеного нею з позивачем. Відповідач ОСОБА_3 на виконання умов договору поруки не забезпечив виконання зобовязань за кредитним договором. Тому з відповідачів на користь позивача підлягала стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором станом на 23.07.2010 року у розмірі 302 736,42 грн.. При присудженні до стягнення вказаної суми судом першої інстанції врахована і сума в розмірі 135 000 грн. одержаних позивачем після реалізації предмета застави.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами відповідачка ОСОБА_1 24 червня 2008 року отримала у позивача кредит в сумі 38 450 доларів США під заставу на придбання автомобіля Mitsubishi Outlander у TOB «Альвіза» зі сплатою 123,5% річних з щомісячним погашенням основної заборгованості та кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 24 червня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 24 червня 2008 року. Умовами договору кредиту передбачена своєчасна сплата відсотків за користування кредитом, та повернення суми кредиту з нарахованими відсотками, а також був встановлено графік повернення коштів за кредитною угодою.

Відповідно до п.1.2. договору поруки від 24 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_3, останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязанням ОСОБА_1, які виникають з умов кредитного договору, тобто несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і відповідачка, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом.(а.с.6-12).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка за час користування кредитом постійно порушувала графік повернення коштів, тому станом на 13 липня 2009 року існувала заборгованість по виплаті суми кредиту з нарахованими відсотками у розмірі 306 841, 08 грн.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи по суті обгрунтовано встановлено та прийнято зміни позивача до позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості з нарахованими відсотками та пенею у розмірі 302 736,42 грн.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалось сторонами, що в ході розгляду справи по суті у суді першої інстанції, відповідачами добровільно повернуто позивачу предмет застави автомобіль Mitsubishi Outlander по вказаному вище кредитному договору.

Предмет застави на виконання виконавчого напису нотаріуса був реалізований на підставі постанови державного виконавця з подальшим зарахуванням Банком виручених грошових коштів на рахунок відповідачки до боргу по кредиту.(а.с.45-59).

Також судова колегія врахувала пояснення відповідачки дані нею в суді апеляційної інстанції, а саме по її розрахункам не повернута сума складає 30 175, 09 доларів США, що суттєво не різниця від присудженої судом першої інстанції.

Судом першої інстанції справа розглянута в межах заявлених вимог та відповідно до вимог передбачених ст.ст. 10,11,60 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. А у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вимогами ст. 543 ЦК України передбачено, що при наявності солідарного зобов'язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

Відповідно до умови п.п.2,3,4 договору поруки відповідальність ОСОБА_3 настає у випадку невиконання (неналежного виконання) ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором. При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 несуть перед позивачем солідарну

відповідальність. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Належних доказів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції про те що відповідачці не повинні нараховуватися відсотки та пеня по боргу за кредитним договором після повернення предмету застави до позивача у відповідності до вимог передбачених ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано.

За таких обставин судова колегія знаходить, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно суми боргу на користь позивача за вищевказаними договором.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи відповідачів не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та приєднання до неї ОСОБА_3 також висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.І ст.307,ст.ст,308, 313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст.315, 317, 319,325 ЦГІК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приєднавшогося до апеляційної скарги ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 14 вересня 2010 року - залишити без

змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого касаційного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді