Справа №22-ц-1278/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - Фоменко
Категорія - 30 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Таран С. А., Смирнової Т. В.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Суми-Авто»

про стягнення неустойки та моральної шкоди,

та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Суми-Авто» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за здійснений відновлюючий ремонт ДТЗ та оплати за зберігання автомобіля,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Позовні вимоги ПАТ «Суми-Авто» задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Суми-Авто» заборгованість за ремонт автомобіля в сумі 4 415 грн. 91 коп. та вартість зберігання автомобіля в розмірі 1210 грн., на загальну суму 5625,91 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає, що судом неправильно встановлені обставини справи та дана невірна оцінка доказів. Посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що відповідачу був встановлений строк для завершення ремонту, а перебування автомобіля на ремонті 8 місяців свідчать про те, що роботи проводились занадто повільно, хоча наявні запчастини були в червні 2008 року.

Вважає також, що були правові підстави для покладення на відповідача обовязку про відповідальність за прострочення виконання зобовязання, оскільки відповідач на порушення Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів не оформив наряд-замовлення та не було укладено письмового договору щодо проведення попередньої 100 % оплати. Зазначає, що вартість робіт визначалась висновком експерта, складеного 12 травня 2008 року, а про існування Умов виконання замовлення їй відомо не було. Крім того, посилається на відсутність розрахунків та не вирішення питання в частині стягнення витрат на юридичну допомогу.

Відмовляючи в первісному позові, та задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачка не надала доказів на підтвердження факту щодо несвоєчасного виконання відповідачем умов договору. В своїх висновках суд виходив з того, що сторонами не були оговорені терміни виконання робіт та що позивачкою не була проведена 100 % проплата робіт. Враховуючи факт, що після закінчення робіт автомобіль залишався на відкритій площадці у відповідача, то суд задоволив вимоги по стягненню заборгованості за зберігання за період з 04 лютого 2008 року по 05 червня 2009 року.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що між ВАТ «Суми-Авто» та ОСОБА_1 27 травня 2008 року був укладений договір про виконання робіт по ремонту пошкодженого автомобіля «Ландмарк». Правовідносини, що виникли регламентуються главою 61 ЦК України, як договір підряду та Законом України «Про захист прав споживачів». Факт укладення договору сторонами не заперечується та підтверджується актом передання-прийняття дорожньо-транспортного засобу, замовлення-прийняття від 27 травня 2008 року, від 22 серпня 2008 року, від 02 липня 2008 року, від 01 вересня 2008 року, від 19 вересня 2008 року, від 15 грудня та 22 грудня 2008 року, які підписані замовником ОСОБА_1 Відповідно до замовлень відповідачем ВАТ „Суми-Авто проводились роботи по відновленню автомобіля, що оформлювалось актами виконання робіт. (а.с. 18-24, 199 т. 2) Доводи апелянта про те, що ремонт проводився занадто повільно, тому вона змушена була надіслати відповідачу лист, датований 23 жовтня 2008 року, яким наданий тижневий строк для завершення ремонтних робіт (а.с. 18 т. 1), колегія суддів не може взяти до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 між нею та відповідачем була досягнута усна домовленість щодо умов проведення ремонту та суми коштів.

Разом з тим, встановлено, що автомобіль мав значні пошкодження і потребував заміни запчастин та відновлюючого ремонту. Позивачка не спростовувала факт, що не було необхідності замовляти окремі деталі у іноземного виробника чи на інших СТО.

В матеріалах справи є письмове підтвердження обставин, що відповідачем робилась заявка до ТОВ „Сі Ей Автомотив м. Київ щодо доставки запасних частин: скла лобового, кронштейна багажника, ковпака колісного диску та, що окремі частини доставлялись з інших СТО України.

Зокрема, відповідачем надані видаткові накладні за період червня-грудня 2008 року, із яких вбачається, що запчастини доставлялись із міст Львова, Сімферополя та Одеси. Останньою видатковою накладною від 22 грудня 2008 року були доставлені сошка рульового механізму, фара протитуманна ліва. Позивачкою не заперечувалась та обставина, що автомобіль повністю був відремонтований в грудні 2008 року.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів послуги з ремонту ДТЗ чи його складових частин надаються замовником за письмовим договором чи усною угодою. Враховуючи обставини, що договір між сторонами укладено в усній формі і без визначення кінцевих термінів виконання робіт, то встановлений позивачкою тижневий термін для завершення робіт в даному випадку не має юридичного значення. За правилами п. 2 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, коли роботи не будуть виконані згідно умов договору.

Із пояснень сторін вбачається, що терміни вони обумовлювали виконанням робіт та їх проплатою.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що з позивачкою узгоджені акти виконання цих робіт в період червня-грудня 2008 року, де із обсягом та вартістю робіт вона погоджувалась. (а.с. 19-24, 199 т.2)

Згідно зі ст. 870 ч. 2 ЦК якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Встановлено, що роботи були завершені в грудні 2008 року (а.с. 185), а платіжні розрахунки позивачкою проведені: 02 червня 2008 року в сумі 2000 грн.; 13 серпня 1000 грн.; 06 листопада 10304,77 грн.; 04 грудня 4000 грн.; 30 грудня 263,46 грн., загальною сумою 20988,23 грн., хоча вартість виконаних робіт та вартість запчастин наданих ВАТ „Суми-Авто було узгоджено на загальну суму 39487,68 грн.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апелянта про те, що вартість запчастин та робіт завищена, оскільки це не підтверджується відповідними доказами. Твердження позивачки про те, що вона повинна була сплатити вартість робіт, визначену за висновком спеціаліста в розмірі 20414,46 грн., також не може взяти до уваги, оскільки цей висновок був наданий 12 травня 2008 року. Разом з тим, із цього висновку вбачається, що можливі сховані пошкодження, які без розібрання автомобіля було виявити неможливо. (а.с. 42 т.1)

Із пояснень представника відповідача вбачається, що пошкодження окремих частин було виявлено у процесі розібрання автомобіля та його внутрішнього огляду. Ці обставини не спростовані апелянтом.

Доводи апелянта про те, що збільшені нормогодини на фарбування автомобіля та що автомобіль потребував тільки зовнішнього фарбування, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки замовлення і акт виконання цих робіт були узгоджені з позивачем, а 30 жовтня 2008 року вона підписала акт на повну покраску і погоджувалась з обсягом та вартістю цих робіт. (а.с. 23 т.2)

Станом на травень 2009 року заборгованість за виконання робіт складала 20052,47 грн., а після демонтажу запчастин з автомобіля на суму 15824 грн., що підтверджується актом, розмір заборгованості 4415,91 грн. і цей розмір заборгованості не спростовується доводами апеляційної скарги.

В матеріалах справи є письмові підтвердження того факту, що відповідач ВАТ „Суми-Авто в січні 2009 року надсилав позивачці листи, з тим щоб вона отримала автомобіль та оплатила 20052,47 грн. вартість робіт та попереджувалась про стягнення вартості за зберігання.

За вищевикладених умов, коли позивачка не побажала повністю розрахуватись за відновлювальний ремонт автомобіля, який після офіційного попередження залишився на зберіганні у відповідача, то суд першої інстанції обґрунтовано задоволив вимоги позивачки по стягненню вартості за зберігання в сумі 1222 грн. за період часу з 04 лютого по 05 червня 2009 року із розрахунку оплати зберігання на протязі одного дня на відкритій площадці 10 грн. (а.с. 139 т. 2)

За наявності нарядів-замовлень, актів виконання робіт та акта передання автомобіля не можна погодитись з доводами апелянта про те, що договір між сторонами не укладався, а тому не може бути відповідальності за зберігання автомобіля.

За умов, коли сторонами строки виконання робіт не встановлювались, а виконання роботи проводилось по мірі поставки запчастин та поетапної проплати коштів, то виконання робіт на протязі червня-грудня 2008 року відповідало виниклій ситуації.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Суд першої інстанції вказані обставини врахував і обґрунтовано вирішив питання щодо стягнення заборгованості по оплаті за ремонт автомобіля та відмовив в позові ОСОБА_1 по стягненню неустойки за безпідставністю.

За таких умов колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків, повно і всебічно зясувавши обставини справи, вірно встановив юридичну природу спірних правовідносин й застосував відповідні їм норми матеріального права, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Стосовно доводів апелянта щодо невирішення питання про стягнення витрат за надання юридичної допомоги, то апелянт не позбавлена права звертатись з цим питанням до суду першої інстанції в порядку п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -