Справа № 2-с-13/11
УХВАЛА

іменем України

12 січня 2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: Руденко В.В.

при секретарі: Носенко Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 5 листопада 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник звернулася до суду із даною заявою та просить суд скасувати судовий наказ №2н-1455/10 від 05.11.2010 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 05 листопада 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з неї на користь ВАТ «Дніпроенерго»заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 4180 грн. 60 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі 25 грн. 50 коп..

Вважає заяву на видачу судового наказу необґрунтованою та безпідставною, тому просить суд скасувати судовий наказ.

В судове засідання сторони не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Судом встановлено, що 5 листопада 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за заявою ВАТ «Дніпроенерго»було винесено судовий наказ №2н-1455/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь заявника суми заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 4180 грн. 60 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 25 грн. 50 коп..

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про те, що заява про скасування судового наказу задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки послуги ВАТ «Дніпроенерго»з постачання теплової енергії боржникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за місце їх проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично за спірний період були надані, про що свідчать матеріали цивільної справи, боржником дані факти не оспорюються, боржники від отримання таких послуг у законному порядку не відмовлялися, у відповідності до вищевикладеного, суд вважає, що підстав для скасування судового наказу немає.

При цьому, судом не приймаються до уваги, доводи боржника ОСОБА_1 щодо відсутності обовязків між нею та ВАТ «Дніпроенерго»із-за відсутності між ними договору, оскільки як зазначено вище, такі обвязки виникають безпосередньо із Закону, а тому повинні виконуватися споживачами житлово-комунальних послуг; доводи боржника щодо того, що в даному разі судовий наказ не можу бути виданий у відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 95 ЦПК України, оскільки вони є неправомірними, так як відповідно до даної норми, з внесеними до неї змінами та доповненнями станом на 1 листопада 2010 року, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, а також не приймаються до уваги доводи боржника відносно невірного нарахування заборгованості, а також того, що в спірній квартирі фактично проживає лише двоє осіб, та нарахування вартості послуг повинно здійснюватися тільки на них, оскільки належними та допустимими доказами дані обставини заявником не підтвердженні.

Керуючись ст. 105-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 5 листопада 2010 року №2н-1455/10 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: