Справа № 2-2043/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю.,

розглянувши заяву про забезпечення позову Публічного Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7483 грн. 36 коп.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Заява ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.ЗЗ Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати території України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 4 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: - шляхом опитування осіб з'ясовувати підстави в'їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є

предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, вимога яка визначена в заяві про забезпечення позову не врегульована Цивільно-процесуальним кодексом, більш того спеціальні норми права, що передбачають порядок виїзду з України та положення прикордонної служби не передбачають розгляд судом таких заяв.

Тому суд, вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його клопотання про забезпечення позовних вимог шляхом заборони виїзду відповідача закордон, оскільки, вирішення питання щодо тимчасового обмеження права виїзду громадян за кордон не входить до компетенції суду.

Також не встановлено підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Так, представником позивача не надано відомостей, на яке саме майно та на які саме рахунки має бути накладено арешт та обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Не вказано вартість цього майна, не надано документів, які б підтверджували власність відповідача на вказане майно.

У зв'язку з цим суд вважає, що вартість майна може у декілька разів перевищувати ціну позов^, що не відповідає вимогам з ч. З ст. 152 ЦПК України, згідно з якими вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Крім того, наведений спосіб забезпечення позову може вплинути на права інших осіб, крім відповідача, оскільки відсутні данні про його перебування у власності позивача.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви без виклику сторін.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова