Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-2762/11
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.,

при секретарі Сулоєвій A.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лавіком" про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації середнього заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

14 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Лавіком" компенсації втрати частини доходу в сумі 458,88 грн., компенсації середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 42000 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що 25 травня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Лавіком про скасування наказу, стягнення компенсації при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди та задовольнив позов частково: визнав недійсним наказ товариства з обмеженою відповідальністю Лавіком № 23 від 01 липня 2009 року; стягнув на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2 873 (дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 34 коп.; стягнув компенсацію при звільнені у сумі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп.; стягнув компенсацію втрати частин заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 415 (чотириста пятнадцять) грн. 36 коп, а також стягнув компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.. моральну шкоду в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Позивач не отримала усіх належних їй сум при звільненні. Суму невиплаченого грошового доходу нарахованого до виплати за жовтень 2009 року ТОВ "Лавіком" сплатило без урахування суми втрати частини доходів в звязку з порушенням строків їх виплати на період виплати. Тому зарплата була виплачена не в повному обємі. Сплачено компенсації 415, 36 грн., недоплачена компенсація 458,88 грн., сплачено заробітної плати 18 000,00 грн., недоплачена - 42 000,00 грн. Остаточний розрахунок за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року відбувся в червні 2011 року.

Внаслідок численних протиправних дій відповідача, спрямованих на порушення трудових прав позивач пережила сильні душевні страждання, та вказані дії призвели до заподіяння їй моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Суду пояснила, що розмір моральної шкоди складається з 1 %, які банк утримував при знятті нею з карткового рахунку перерахованої відповідачем заборгованості за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року, а також вартість телефонних розмов, які вона здійснювала до ТОВ "Лавком" для зясування питання про остаточний з нею розрахунок.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, з підстав наведених у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши думку сторін, зясувавши обставини справи га перевіривши їх доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач була звільнення з ТОВ ''Лавіком" з 23 жовтня 2009 року згідно наказу № 36-к.

25травня 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області визнано недійсним наказ товариства з обмеженою відповідальністю Лавіком № 23 від 01 липня 2009 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю Лавіком компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2873 (дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 34 коп., компенсацію при звільнені у сумі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп., компенсацію втрати частин заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 415 (чотириста пятнадцять) грн. 36 коп., компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з пропущенням строків їх виплати'' від 19 жовтня 2000 року, компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на 1 місяць і більше.

Компенсація зарплати у звязку з несвоєчасною її виплатою здійснюється відповідно до порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року.

З матеріалів справи вбачається, що виплати, за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2010 року виконувались відповідачем у добровільному порядку, позивач виконавчого листа про примусове стягнення не отримувала, до виконавчої служби з цього приводу не зверталась, що не заперечувалось в судовому засіданні сторонами, остаточну виплату відповідач здійснив в червні 2011 року.

Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявленн звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сумм, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі не виплати щ вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сумм у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини.

Таким чином, є необґрунтованою вимога позивача про те, що стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку після винесення рішення Броварського міськрайониого суду Київської області від 25 травня 2010 року повинно бути стягнуто з відповідача в розмірі 42000 грн., а також компенсація втрати частини доходу в сумі 458 грн. 88 коп. Крім того нарахування компенсації на доходи виплачені за рішенням суду чиним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України відшкодування власником і уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати норм життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вказану норму закону, суд вважає, що в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди необхідно * відмовити, оскільки позивачем не надано відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того із пояснень позивача вбачається, що при її визначенні вона враховує не розмір завданих їй моральних страждань та переживань, а витрати понесені нею при здійсненні банківських операцій по зняттю з рахунку коштів та витрат на телефонні дзвінки до відповідача.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 60, 213 - 215, 218 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ "Лавіком " про стягнення компенсації втрати частини доходу в звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів З ДНЯ отримання копії цього рішення.

Суддя А.Г. Радзівіл