Справа № 22ц-756/11 Головуючий в І інстанції
Категорія 67 Доповідач Капітан І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі :

головуючого Капітан І.А.,

суддів Вербицької Л.І.,

ОСОБА_2

при секретарі Ільченко К.П.,

за участю прокурора Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою прокурора Голопристанського району Херсонської області на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2009 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 ОСОБА_4, зацікавлена особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

До суду із зазначеною заявою звернувся ОСОБА_3 ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Міжурядової угоди про направлення та прийом вєтнамських громадян на професійне навчання і роботу на підприємствах та в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, він у 1988 році прибув на територію УРСР. В період з листопада 1988 року по серпень 1993 року працював токарем на Маріупольському металургійному комбінаті ім.Ілліча. Після закінчення строку Міжурядової угоди переїхав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки він бажає набути громадянство та отримати паспорт громадянина України і таке право йому надано ст.8 Закону України «Про громадянство України», просив встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2009 року встановлено факт постійного проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року.

Дане рішення оскаржено прокурором. У поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким заявнику у задоволенні його вимог відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із поданої ОСОБА_3 ОСОБА_4 заяви про встановлення факту проживання на території України до 1991 року вбачається, що встановлення цього факту необхідне для набуття громадянства за територіальною ознакою згідно ст.8 Закону України «Про громадянство».

Частиною 1 цієї статті передбачено, що особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_2, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

На думку колегії заявником не надано доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України до 1991 року.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст.1 Закону України «Про громадянство»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_3 ОСОБА_4 знаходився на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_5 про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому проживав на території України тимчасово на період роботи та після завершення мав повернутися до ОСОБА_5, чого не зробив і таким чином перебував на території України без законних підстав.

Заявник є громадянином ОСОБА_5.

За таких обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України до 1991 року постійно.

Ухвалене рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Голопристанського району Херсонської області задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2009 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_3 ОСОБА_4 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: