Справа № 2-118/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2011 року смт.Варва Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Малофеєвої О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що згідно рішення Варвинського районного суду від 13.02.1998 року розмір аліментів, встановлених постановою Варвинсь- кого районного суду від 21.11.1997 року, було зменшено та остаточно призначено їх стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини його заробітку, проте на даний час її стан здоровя суттєво погіршився, що зумовлено відповідно додатковими матеріальними затратами на лікування. Окрім того, їх син - ОСОБА_4 також потребує постійного підтримуючого лікування та санаторно-курортного оздоровлення в звязку з рядом захворювань.

Домовленості про добровільне збільшення розміру аліментів між позивачкою та ОСОБА_2 досягнуто не було, а тому ОСОБА_1 і звернулася до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві /а.с.4/.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачкою, визнав частково, погодившись на сплату аліментів лише в розмірі % частин його доходів, мотивуючи тим, що батьки спільними зусиллями повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Погодившись і додатково надавати матеріальну допомогу позивачці, але за умови документального підтвердження додаткових витрат, повязаних з лікуванням та оздоровленням його неповнолітнього сина.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи,^повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.Ю, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ч.1 ст.З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що ОСОБА_4 народився 25.05.1996 року, батьком якого є ОСОБА_2, а мати - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 червня 1996 року серії І-ЕЛ № 278710 /а.с.6/.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 13.02.1998 року про зменшення розміру аліментів, розмір аліментів, встановлених постановою Варвинського районного суду від 21.11.1997 року, було зменшено та остаточно призначено їх стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини його заробітку /а.с.7-8/.

Позивач, обґрунтовуючи заявлений позов, як на підставу збільшення розміру аліментів посилається на те, що згідно довідки комунального лікувально-профілактичного закладу Варвинської центральної районної лікарні від 03.06.2011 року, за підписом дільничного лікаря та головного лікаря, ОСОБА_1 Валентина Михайлівна страждає на ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування /а.с.9/„

Окрім того, згідно довідок комунального лікувально-профілактичного закладу Варвинської центральної районної лікарні від 03.06.2011 та 06.06.2011 року, ОСОБА_4 також має ряд хронічних захворювань та потребує постійного підтримуючого лікування та санітарно-курортного оздоровлення /ас. 10-12/.

На підтвердження необхідності збільшення розміру аліментів, позивачкою надано до суду довідку № 114, видану 03.06.2011 року комунальним лікувально-профілактичним закладом Варвинською район-

ною центральної лікарнею, про доходи, які за період з грудня 2010 року по травень 2011 року, складають 9 263,83 гривень /а.с. 11/.

Як вбачається з довідки про доходи відповідача ОСОБА_2, працюючого в НГВУ «Чернігівнафто-' газ», його загальна сума доходів за період з грудня 2010 року по травень 2011 року, становить 29 072 грн. 89 коп.

Згідно роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьків, материнства та стягнення аліментів", відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Положеннями ст.49 Конституції України, визначено, що кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я, медична допомога надається безоплатно.

Згідно рішення Конституційного Суду від 29.05.2002, № 10-рп/2002 "У справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 49 Конституції України "у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно", в державних та комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається всім громадянам незалежно від її обсягу та без попереднього, поточного або наступного їх розрахунку за надання такої допомоги.

Фактично словосполучення "безоплатність медичної допомоги" означає неможливість стягування з громадян плати за таку допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я у будь-яких варіантах розрахунків (готівкою або безготівкових): чи у вигляді "добровільних внесків" до різноманітних медичних фондів, чи у формі обов'язкових страхових платежів (внесків) тощо.

Ухвалою Варвинського районного суду від 09.06.2011 року, позивачеві було розяснено право, в разі неможливості подання доказів, про можливість заявити клопотання про їх забезпечення /а.с.З/, проте ОСОБА_6 ані під час проведення попереднього судового засідання, ані до початку розгляду справи по суті інших належних доказів на підтвердження додаткових витрат на лікування, у встановлений строк, надано не було і не повідомлено суд про причини їх не надання чи не можливості їх надання, а також, жодних клопотань відносно цього, з боку позивачки до суду також заявлено також не було.

Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

За даних обставин та наданих документів на розгляд суду, дійти до однозначного висновку та встановити динаміку погіршення стану здоровя, як позивачки так і її сина, не вбачається можливим, оскільки перебування лише на обліку в лікувальному закладі та необхідності проведення лікування та санітарно-курортного оздоровлення, не може бути беззаперечною підставою для зміни розміру аліментів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких.суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Посилання позивачки на те, що відповідач має постійну роботу та отримує заробітну плату також не є підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для визначення суми аліментів із всіх видів доходу.

Позивачем ані під час предявлення цивільного позову, ані під час судового засідання не було надано на розгляд суду належних та допустимих доказів в обґрунтування потреби в збільшенні розміру аліментів саме з розрахунку ЛА частин всіх доходів відповідача, як і не подано достовірних доказів, які б свідчили про негативну динаміку зміни її стану здоровя, або ж стану здоровя її неповнолітнього сина - ОСОБА_7, що може бути визнано як підставу для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Як вбачається з рішення Варвинського районного суду від 13.02.1998 року розмір аліментів, встановлених постановою Варвинського районного суду від 21.11.1997 року, було зменшено відповідачеві в звязку з їх сплатою ще на одну неповнолітню дитину. Станом на 01.03.2011 року термін виплати аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання доньки - Наталії, в звязку з закінченням терміну виплати, скінчився, що беззаперечно може свідчити про зміну та покращення матеріального стану відповідача.

За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обовязки по утриманню неповнолітньої дитини, зваживши на матеріальні та духо вні потреби дитини та враховуючи стан здоровя позивачки, її дитини та відповідача, довідки про заробітну плату та інші доходи учасників процесу, беручи до уваги беззаперечне покращення матеріального стану відповідача, за умови відсутності на його утриманні інших дітей та непрацездатних членів сімї, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.192 СК України, збільшити розмір аліментів що підлягають стягненню на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 до ЗО % з усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

Відповідно ч.З ст.81 та ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213 - 215, 218, 224 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст.ст.180,182,192 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, 07.07.1966 року народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, встановивши їх у розмірі ЗО % всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті інформаційно - технічного розгляду справи в сумі 120 (сто двадцяти) гривень та судового збору в розмірі 51 (пятдёсят однієї) гривні.

Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_9