АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 1335 Головуючий суддя І інстанції Оксененко
Провадження № Суддя доповідач Бобровський В.В.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого - судді : ОСОБА_1

Суддів : - ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

При секретарі: - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом про визнання права приватної власності на майно, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ їх спільного сумісного майна та про визнання права власності на ? частину нежитлових приміщень № 3 по вул..Корчагінців, 19 у м.Харкові.

В обґрунтування позову посилався на те, що з відповідачем перебував у шлюбі з 1987 по 1994 р.р. повторно шлюб уклали 26 листопада 1999 року, спільно придбали у 2000 році квартиру АДРЕСА_1, яку рішенням Харківської міської ради від 15 січня 2005 року виключено із житлового фонду, переведено в нежитлові приміщення, які зареєстровано на праві власності за ОСОБА_5 та використовується у якості салону перукарських послуг.

Зазначаючи, що після розірвання шлюбу, припинення сімейних відносин ОСОБА_5 не визнає його права на частину спірних приміщень, ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги, просив визнати право власності на ? частину вказаних приміщень.

У лютому 2009 року ОСОБА_5 предявила зустрічний позов про визнання її права власності на спірні нежитлові приміщення посилаючись на те, що квартиру за вищевказаною адресою придбала 26 вересня 2002 року за запозичені нею особисто кошти для підприємницької діяльності та на те, що рішенням Московського райсуду м.Харкова від 17 серпня 2006 року на користь позикодавця з неї стягнуто сума еквівалентна 70000 доларів США за договором позики.

Окрім цього зазначила, що як обєкт підприємництва, приміщення не є обєктом спільної власності подружжя .

Рішенням районного суду від 10 грудня 2010 року позов ОСОБА_6 задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на підставність її позову, необґрунтованість позову ОСОБА_6 та безпідставність висновку суду про його задоволення, ОСОБА_5 просить рішення районного суду скасувати, новим рішенням задовольнити її позов.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на них, колегія вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_5 відповідно до ст.. 308 ЦПК України відхилити, рішення районного суду залишити без змін з наступного.

Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є за нормою ч.2 ст. 60 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять придбані за час шлюбу для одного з подружжя відповідно до ч.4 ст. 61 цього Кодексу, є також обєктом права спільної сумісної власності.

У разі поділу такого майна частки кожного згідно до ч.1 ст. 70 СК України є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За правилом ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони повторно перебували у шлюбі з 26 листопада 1999 року по 15 серпня 2006 року. Згідно договору купівлі-продажу від 26 вересня 2002 року ОСОБА_5 придбала за 15000 грн. двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вм.Харкові загальною площею 50,6 кв.м житлової 29 кв.м.

Рішенням Харківської міської ради від 15 січня 2003 року № 53 у зв'язку з переобладнанням квартири ОСОБА_5 було видане свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення 12.11.2003р.

Після придбання вказаної квартири ОСОБА_5 був зареєстрований за вказаною адресою, уклав договір про надання телефонних послуг з АТ «Укртелеком».

Виключення квартири із житлового фонду з обладнанням окремого входу в приміщення здійснювалось за згодою ОСОБА_6 Згідно довідки ЖЕК-40 ОСОБА_5 в спірній квартирі не мешкала та не була зареєстрована.

За таких обставин за відсутністю домовленості щодо права власності на цю квартиру на час її придбання, відповідно до положень ст..ст. 60, 61, 70 СК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання її обєктом права спільної сумісної власності подружжя та право власності кожного на ? її частину, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 про її право власності на спірні приміщення, як обєкт підприємницької діяльності підставно визнані недоведеними.

Рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його зміни або скасування у справі відсутні.

Доводи ОСОБА_5 на рішення суду від 17 серпня 2006 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_8 353500 грн. та ухвалу від 21 травня 2010 року про передання у власність спірних приміщень стягувачу заборгованих сум на придбання яких позичались кошти судом першої інстанції дана відповідна оцінка і колегією не приймається до уваги.

Безпідставними є посилання ОСОБА_5 на положення ст..ст. 57, 61 СК України та ст.. 52 ЦК України про право ОСОБА_6 лише на грошову компенсацію у спільному майні, як не передбачені законодавством.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія. -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді