АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8455/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2291/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Омельченко Л.М.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

При секретарі: Александрович Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2011 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1 ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2011 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржило Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит».

Апелянт прохає рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 11 червня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» і відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 149-М (а.с. 9-11).

За умовами договору Банк надав ОСОБА_2 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості та платності кредитні ресурси в сумі 12280 доларів США для придбання автомобіля. Строк повернення кредиту - 10 червня 2014 року.

В забезпечення зобов»язань за даним кредитним договором позивач 11.06.2007 року уклав з ОСОБА_3 договір поруки, за яким остання зобов»яЗується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобов»язань за кредитним договором (а.с.14-15).

11 червня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_2 укладено договір застави, за умовами якого придбаний останнім автомобіль передається в заставу позивачеві як забезпечення повернення кредиту (а.с. 16-17).

Згідно п. 15 вищевказаного Договору застави Заставодавець протягом двох робочих днів від дати укладення цього договору зобов»язаний застрахувати Предмет застави на користь Заставодержателя на весь період дії кредитного договору від ризиків, зазначених в цьому пункті. Крім того, передбачено умову, за якою в тому разі, якщо Заставодавець не застрахував або неналежним чином застрахував предмет застави відповідно до цього пункту, Заставодержатель має право вимагати від Заставодавця достокового повернення сум кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, штрафів, пені, інших платежів, передбачених Кредитним договором.

Також судом правильно з»ясовано, шо на час розгляду справи позивач не має будь- яких претензій з приводу повернення кредитних коштів відповідачем ОСОБА_2

Придбаний автомобіль ОСОБА_2 застрахував у страховій компанії «УНІКА», і договір страхування відповідає всім вимогам Кредитного договору, в тому числі п.3.4, та укладений з дотриманням вимог, узгоджених між сторонами в п. 15 Договору застави транспортного засобу.

Встановивши зазначені вище обставини, а також те, що вищевказаними договорами не передбачено обов»язкової умови для Заставодавця страхувати транспортний засіб саме в акредитованій банком страховій компанії, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність будь-яких порушень умов кредитного договору і .договору застави з боку відповідачів укладенням договору страхування зі страховою компанією «УНІКА». Тому позивачу правильно відмовлено у задоволенні його вимог.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

За таких обставин, скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.І п.1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді