Справа № 2-461/11
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2011 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Дризік І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 липня 2007 року та зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що банк уклав з відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США з кінцевим терміном погашення основної суми заборгованості до 10 липня 2017 року, із сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір поруки. Вказуючи на невиконання умов укладеного кредитного договору, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю серія ВМХ № 537692 від 24.06.2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, посилається на те, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.07.2007 року суперечить нормам чинного законодавства і є недійсним з наступних підстав:

Відповідно до чинного законодавства платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку встановленому законом. Оскільки «Укрсиббанк» не має генеральної ліцензії на валютні операції, то банк не мав права надавати споживчий кретин у іноземній валюті (доларах США). Крім того заперечує проти задоволення первісного позову, оскільки позивач за первісним позовом не набув права звернення до суду з позов про стягнення з відповідачів усієї суми кредиту та плати за користування кредитом, оскільки не звертався до відповідачів із повідомленням вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту і сплати плати за його користуванням.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, стягнувши суму боргу за договором кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, пеню та судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідачі по первісному позову та їх представники в судове засідання за викликом суду не зявляються. Про день та час слухання справи повідомлені своєчасно, про що в матеріалах справи наявні відповідні повідомлення.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного:

Спірні відносини регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про правочин та про використання іноземної валюти в Україні при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, а також нормами законів, що регулюють банківську діяльність.

Згідно ст. 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь яке зобовязання банку надавати певну суму грошей, будь яка гарантія, будь яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

11 липня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (який в подальшому відповідно до вимог чинного законодавства змінив своє повне найменування на ПАТ «Укрсиббанк») та відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) доларів США з кінцевим терміном погашення основної суми заборгованості до 10 липня 2017 року.

За умовами укладеного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повертати кредит із щомісячною сплатою відсотків по кредиту з дотриманням графіку погашення кредиту.

Крім того з метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого відповідачка ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями боржника ОСОБА_2, що випливають із договору кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором і надав для ОСОБА_2 споживчий кредит в сумі 20000 доларів США.

Однак, в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач не виконує взяті зобовязання, в звязку з чим за ним рахується заборгованість в сумі 21309,43 доларів США 43 центи кредитних коштів, 4090,50 гривень 50 копійок пені за порушення термінів виконання грошових зобовязань та 500,00 гривень неустойки.

Відповідно до довідки курс долара станом на 8 липня 2011 року курс долара США складає 797,0800 гривні за 100 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Проте, ні відповідачами за первісним позовом ні їх представниками не наведено жодних підстав, вказаних у частинах 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, для визнання кредитного договору недійсним, оскільки зміст кредитного договору не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, сторони договору на момент його укладення мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що стверджується паспортами відповідачів по первісному позову та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи позивача за первісним позовом, волевиявленням учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, кредитний договір та договір поруки були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, так як відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти.

Частиною 3 ст. 215 УК України визначено якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 посилається на те, що банк не мав права надавати споживчий кредит в іноземній валюті (доларах США) у звязку з відсутністю у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Однак, така позиція представника відповідача спростовується наступним.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 3 ст. 533 ЦК України допускає можливість використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Випадки, порядок та умови здійснення банками операцій в іноземній валюті регулюється Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про національний банк України» та Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» відповідно до яких банки здійснюють свою діяльність з коштами від свого імені, на власних умовах, та на власний ризик на підставі виданих НБУ ліцензій.

Статтею 44 Закону України «Про національний банк України» визначено, що Національний банк України є уповноваженою державою установою щодо застосування законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та контролю належить видання нормативно правових актів, щодо ведення валютних операцій.

Згідно ст. 5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Відповідно до п. 5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозвіл та ліцензій на виконання окремих операцій, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 19-93. Згідно п. 2.3 зазначеного Положення, за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Отже, дослідивши банківську ліцензію № 75 від 24 грудня 2001 року, видану Акціонерному комерційному інноваційному банку «Укрсиббанк» Національним банком України на право здійснювати банківські операції, банківську ліцензію № 75 від 28 грудня 2009 року, видану Публічному акціонерному товариству «Укрсиббанк» Національним банком України на право здійснювати банківські операції та додаток до дозволу № 75-3 виданий НБУ 21.09.2009 року та додатку до дозволу № 75-3 виданий НБУ 28.12.2009 року, суд знаходить, що позивач за первісним позовом має право на постійній основі здійснювати діяльність з надання кредитів в іноземній валюті без отримання індивідуальної ліцензії.

Необхідність в індивідуальній ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів у іноземній валюті передбачено підпунктом «в» статті 5 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у випадку, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Законодавство України не встановлює межі термінів і сум надання (одержання) кредитів в іноземній валюті, а тому на час видачі кредиту не було потрібно індивідуальної ліцензії на видачу кредиту в іноземній валюті. Надання кредиту в іноземній валюті, а саме: в доларах США, не є використанням цієї валюти як засобу платежу.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачі не заперечують, що на момент укладення кредитного договору та договору поруки вони не подавали жодних зауважень щодо змісту та умов договору, добровільно за внутрішнім волевиявленням звернулися до «Укрсиббанку» про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, зокрема в доларах США, та підписали кредитний договір та договір поруки, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність тверджень відповідачів за первісним позовом про порушення їх прав під час чи внаслідок укладення оскаржуваного кредитного договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути кредитору грошові кошти у такій же кількості, що були передані кредитором у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 62, 88, 208, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. 203, 215, 192, 526, 553, 554, 525, 625, 627, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України»Про систему валютного регулювання та валютного контролю» п. 5.3 Постанови Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року «Про затвердження Положення про порядок видачі банками банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на використання окремих операцій», Постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу», суд

В и р і ш и в :

Первісний позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки міста Славута вулиця Л.Українки, 37 Хмельницької області, ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», р/р 0113, МФО 351005, , заборгованість за кредитним договором в сумі 169207,53 гривень, пеню за порушення термінів виконання грошових зобовязань в сумі 4090,50 гривень та 1820 гривень судових витрат, які включають в себе судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справ в сумі 120 грн.

Відмовити з задоволені зустрічного позову представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю серія ВМХ № 537692 від 24.06.2011 року ОСОБА_4, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.07.2007 року недійсним та зобовязання акціонерного комерційного банку «Укрсиббанк» здійснити перерахунок заборгованості для ОСОБА_2 з іноземної валюти (доларів США) в національну валюту (гривню) по курсу НБУ станом на 11.07.2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Копію заочного рішення надіслати відповідачам рекомендованим листом з повідомленням протягом трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мацюк Ю. І.