АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: спадкові Доповідач Кіпенко І.С.
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2011 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.08.2008р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частину жилого будинку № 59 по вул. Б.Тасуя в м. Південне, Харківського району, Харківської області після смерті батька ОСОБА_4, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину цього ж жилого будинку після смерті матері ОСОБА_5 та 1/4 частину цього ж жилого будинку в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_6, визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1

В обґрунтування позову вказував, що житловий будинок № 59 по вул. Б.Тасуя в м. Південне, Харківського району, Харківської області було зареєстровано за його батьком ОСОБА_4 в 1/2 частині на підставі дубліката договору купівлі продажу, посвідченого 12 жовтня 1971 року в Першій Державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області та в 1/2 частині за ОСОБА_7 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 1987 року. 1/2 частина спірного будинку була придбана його батьком ОСОБА_4 під час шлюбу з його матір'ю ОСОБА_5, який зареєстровано 08 травня 1947 року в Будянській селищній раді Харківського району Харківської області. У батьків позивача було двоє дітей він ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_6

Батько позивача, - ОСОБА_4 помер 13 липня 1993 року, мати позивача, - ОСОБА_5 померла 24 травня 2005 року, брат позивача, - ОСОБА_6 помер 1.12.2007року. Вказав, що прийняв спадщину після всіх спадкодавців.

Як зясувалося після смерті брата позивача, - ОСОБА_6 16.11.2007року приватним нотаріусом ОСОБА_3 був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_6 яким він заповідав все своє майно сторонній особі ОСОБА_1, у позивача виникає сумнів, щодо законності заповіту, вважав, що брат добровільно не міг залишити заповіт на вказану особу.

ОСОБА_1 звернулася з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право власності за кожним по1/4 частині спірного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку № 59 по вул. Б. Тасуя в м. Південне, Харківського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері, - ОСОБА_5, та визнати за нею право власності1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

В судовому засіданні першої інстанції представники позивача за первісним позовом підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, проти зустрічних позовних вимог заперечували, відповідачка ОСОБА_1 та її представник проти позову заперечували, та підтримали власні позовні вимоги.

3-я особа приватний нотаріус ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечував.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав недійсним заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 16.11.2007року яким він заповідав все своє майно ОСОБА_1

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом:

- на 1/6 частину жилого будинку № 59 по вул. Б.Тасуя в м. Південне, Харківського району, Харківської області після смерті батька ОСОБА_4,

- на 1/12 частину цього ж жилого будинку після смерті матері ОСОБА_5,

- на 1/4 частину цього ж жилого будинку після смерті брата ОСОБА_8,

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинами справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини випливають із встановлених обставин.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України суд не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; а також не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судом апеляційної інстанції встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

1/2 частина спірного житлового будинку № 59 по вул. Б.Тасуя в м. Південне, Харківського району, Харківської області була придбана ОСОБА_4 за договором купівлі продажу посвідченого 12 жовтня 1971р. в Першій Державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області, під час шлюбу з ОСОБА_5, який зареєстровано 08.05.1947р. в Будянській селищній раді Харківського району Харківської області та є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_4 помер 13 липня 1993 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області, на час відкриття спадщини, разом зі спадкодавцем постійно проживали: - дружина, - ОСОБА_5, та син ОСОБА_6, позивач ОСОБА_2 за даною адресою не зареєстрований та проживає з 1987року. (а.с.36) Зазначені обставини сторони не заперечували.

ОСОБА_5 померла 24 травня 2005 року після її смерті спадщину прийняв позивач звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та його брат ОСОБА_6 оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_6 помер 1.12.2007року.

16.11.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_6 яким він заповідав все своє майно ОСОБА_1.(а.с.10)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК 1963 р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, щодо спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 13 липня 1993р., часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини.

Згідно зі статтями 548, 549 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. У протилежному випадку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину, і може порушувати питання лише про продовження строку для прийняття спадщини (в разі застосування ст. 550 ЦК 1963 р.)

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 550 ЦК 1963 р. передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

З позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 13 липня 1993р., позивач звернувся лише 5 серпня 2008року, через 15 років з дня відкриття спадщини.

Питання продовження ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини, чи встановлення факту прийняття спадщини судом не вирішувалося, зазначені вимоги ним в позові не заявлені.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті його батька, - ОСОБА_4, померлого 13 липня 1993р., - немає.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_6 яким він заповідав все своє майно ОСОБА_1 судова колегія виходить з наступного.

Як видно з копії заповіту, ОСОБА_6 розяснено зміст ст. ст. 1241, 1307 ЦК України та встановлено особу заповідача й перевірено його дієздатність.

Заповіт нотаріально посвідчено 16.11.2007року приватним нотаріусом ОСОБА_3. та зареєстровано в реєстрі за номером 8392.

Вищезазначений заповіт ОСОБА_6 померлого 1.12.2007року, є чинним, оскільки останнім він не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до загальних засад цивільного законодавства, заповіт, як і будь-яка інша угода, може бути визнаним недійсним з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється в межах заявлених позовних вимог на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем в позовній заяві не вказано будь яких підстав, передбачених законом для визнання заповіту не дійсним, зазначено лише, що заповіт викликає сумнів в його законності, також не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що вказаний заповіт не відповідає вимогам закону.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України 2004р., чинного на час виникнення спірних правовідносин, щодо спадкування після смерті ОСОБА_5 померлої 24 травня 2005 року та ОСОБА_6 померлого 1.12.2007року підтвердженням факту прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, є подання до нотаріальної контори в установлений ч. 1 ст. 1270 указаного Кодексу шестимісячний строк заяви про її прийняття.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З матеріалів справи, повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району(а.с.97), вбачається, що після смерті ОСОБА_5 померлої 24 травня 2005 року та ОСОБА_6 померлого 1.12.2007року ОСОБА_2 своєчасно звернувся з заявами про прийняття спадщини, з аналогічною заявою про прийняття спадщини згідно заповіту звернулась ОСОБА_1

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судова колегія також враховує роз'яснення, викладені з цього питання в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Де зокрема зазначається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З урахуванням наведенного позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають

Спадкоємці не позбавлені можливості оформити свідоцтво про право на спадщину звернувшись в нотаріальну контору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді