Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-2865/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2011 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Алексєєва А.П., при секретарі Лівенцевій А.П. за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Молодість». (далі - ОКСТ «Молодість») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся голова правління ОКСТ «Молодість» с проханням стягнути із члена кооперативу - відповідача заборгованість за спожиту протягом 2010-2011 років електроенергію, із членських внесків, цільового внеску та послуг з охорони.

Представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач визнав позов частково, просив не задовольняти його в частини стягнення коштів за електроенергію, членських внесків, цільового внеску через необґрунтованість позовних вимог та відсутності доказів його членства у кооперативі та фактичного споживання електричної енергії. Визнав вимоги позивача щодо сплати послуг з охорони в розмірі 72 грн.

Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя, просив відмовити у задоволенні позову, так як його довіритель ніколи не був членом кооперативу і укласти договір по наданню окремих послуг кооператив йому не пропонував.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд при ухваленні рішення виходить з наступного.

Представник позивача по суті позовних вимог судові пояснила, що на території кооперативу знаходиться земельна ділянка площею 512 кв. м, яка на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, належить відповідачу з 2008 року. Так як відповідач є власником земельної ділянки, яка перебуває у межах кооперативу і є членом кооперативу він повинен приймати часть у його діяльності відповідно до статуту кооперативу - виконувати рішення його органів, сплачувати обовязкові внески. Так як будинок відповідача, який розташований на земельній ділянці, електрифікований, але у ьому відсутній лічильник, правлінням було, розраховано обсяг збитків, завданих позивачеві безобліковим використанням електричної енергії. Крім того, відповідач повинен сплатити членські внески, заборгованість по яким сгановить 345 грн. та цільовий внесок, заборгованість по якому становить 100 грн., послуги з охорони території в розмірі 72 грн.

Відповідач судові пояснив, що йому дійсно на підставі державного акту ро право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка № 56, але він не є членом кооперативу, так як заяву про вступ до нього не писав, а членом кооперативу , був його батько, з яким у керівництва кооперативу виникли неприязні стосунки. Електроенергію у будинку він не споживає, тому не бажає встановлювати лічильник на вимогу позивача, а також сплачувати збитки за використання електроенергії, яку він фактично не використовував.

Представник відповідача судові пояснив, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства, статуту кооперативу та доказах щодо членства відповідача у кооперативі, підключення земельної ділянки відповідача до електромережі та фіксації фактів безоблікового споживання електричної енергії.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію», кооперація, зокрема, базується на принципах добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації.

Згідно до ст. 24 вказаного Закону України, кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Вказані положення Закону містяться і у статуті позивача, а саме у пунктах 1.1 та 4.1.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача послалася на те, що відповідач є членом кооперативу і він несе обовязки згідно із статутом, але доказів членства у кооперативі представник не надала. До того ж судові не надано будь-яких доказів щодо фіксації фактів споживання відповідачем електроенергії, яка надається кооперативу енергопостачальною організацією.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

З огляду на вказані положення ЦПК України суд приходить до висновку, що представником позивача у процесі судового розгляду справи не надано доказів членства ОСОБА_3 у кооперативі, фактичного використання ним електроенергії кооперативу, а також підстав сплати членських внесків та цільового внеску.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необгрунтованими.

Натомість, суд вважає, що частина позовних вимог підлягає задоволенню, у звязку із визнанням відповідачем суми боргу за користування послугами з охорони території кооперативу.

Керуючись ст.- ст. 208, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Молодість» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Молодість» 72 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повернути обслуговуючому кооперативу садівниче товариство «Молодість» суму надмірно сплаченого держмита в розмірі 25,23 грн.

Вказане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Заводський районний суд м. Миколаєва у порядку, визначеному ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя А.П.Алексєєв