Справа № 2-1945/11
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2011 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до спеціалізованого комунального підприємства Запорізька ритуальна служба, третя особа - управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом до спеціалізованого комунального підприємства Запорізька ритуальна служба, третя особа - управління у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди.

В позові зазначила, що у грудня 2010 року у звязку із смертю свого батька ОСОБА_2 уклала з відповідачем договір про надання послуг в організації поховання померлого, сплативши на виконання договору-замовлення 4700 грн. Між тим фактично за цим договором вона отримала послуги на суму 2500 грн., а послуги на суму 2200 надані не були. З зазначеної суми, тобто з 2200 грн., відповідач повернув їй 250 грн. як безпідставно оплачену вартість послуг організатора поховання, 152 грн. як вартість послуг священика, 100 грн. як зайво сплачені через помилку в розрахунках. Таким чином, відповідач не виконав умови договору на суму 1698 грн. Згадана сума складається із 575 грн., сплачених за послугу в приготуванні могили, а саме: її копання в зимовий період, яку відповідач не надав, а копання могили здійснили інші особи, з якими позивач розраховувалась окремо, 315 грн., що складають вартість вінка на сороковини, який вона не замовляла, але змушена була оплатити. 800 грн. позивач заплатила співробітникам кладовища Леваневськеза послугу, яка не була обумовлена договором-замовленням, - за право поховати батька в могилі, де покоїлась мати позивача.

Крім зазначеної суми, просить стягнути з відповідача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у емоційних переживаннях у звязку із формальним та бюрократичним підходом до виконання зобовязань з боку співробітників ритуальної служби, зі здирництвом з їх боку, які посилили її страждання, обумовлені втратою близької людини.

В судовому засіданні підтвердила викладені у заяві доводи. Просить про задоволення позову.

Представник відповідача проти задоволення позову в судовому засіданні заперечує.

В обґрунтування заперечень пояснив, що усі умови договору від 18.12.2010 року відповідач виконав у повному обсязі. При цьому внаслідок обопільної згоди сторін позивач отримала грошові суми за послуги, які охоплені договором, але фактично не були надані, а саме: 250 грн. за послугу організатора поховання та 152 грн. за послугу священика, що визнає сама позивач. Що стосується вінка на сороковий день після смерті, його надання передбачено замовленням, яке підписано позивачкою, і в цій частині відповідач свої зобовязання виконав. Сума у 799 грн. 83 коп., а не 800 грн. як зазначає позивач і яку помилково оцінює як вартість дозволу на поховання у могилі родичів, вона сплатила співробітникам кладовища Леваневськеза документальне оформлення могили вартістю 200 грн., одноразове прибирання могили вартістю 69 грн., ручне копання могили в зимовий період вартістю 530 грн. 85 коп. Про необхідність нести ці видатки, які не охоплені договором, позивач була попереджена співробітником СКП Запорізька ритуальна служба. Це обумовлено тим, що кладовище Леваневськеє закритим, облаштування нових могил там не відбувається, а надання перелічених послуг здійснюється співробітниками кладовища відповідно до затверджених розпорядженням Запорізької міської ради тарифів. Надання цих послуг підтверджується накладною, актом здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2010 року, прибутковим касовим ордером на суму 799 грн. 83 коп. Стосовно 575 грн., нібито сплачених позивачем за копання могили, яке, за заявою ОСОБА_1, відповідач не здійснив, то зазначена сума передбачена договором між сторонами як вартість послуги бригади з чотирьох осіб, що полягає у перенесенні труни з померлим, опускання та закопування труни в могилу. Ця послуга передбачена пунктом 12 рахунку-фактури, і відповідач її, безумовно, виконав. При цьому копання могили здійснювалось співробітниками кладовища, на підставі згаданих накладної та акту приймання-здачі виконаних робіт, і договором-замовленням від 18 грудня 2010 року не передбачено.

Так як відповідач надав послуги відповідно до договору, належної якості і вчасно, вважає вимоги про покладення на нього відповідальності за спричинення збитків та моральної шкоди необґрунтованими, просить про відмову у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка вчасно повідомлялась про час та місце вирішення спору, до суду не зявився, повідомлення про згоду на участь у справі управління у справах захисту прав споживачів не надало.

За згаданих обставин, у відповідності до ст. 36 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішення спору без участі представника третьої особи.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що 18 грудня 2010 року сторонами укладений договір № 6888 (а. с. 5) на організацію та проведення поховання на суму 3649 грн. 91 коп. (3052 грн. 91 коп. + 597 грн.), яка сплачена позивачкою, що підтверджують квитанції до прибуткових касових ордерів № 19 від 22.12.2010 року на суму 597 грн. та № 14 від 20.12.2010 року на суму 3052 грн. 91 коп. (а. с. 6). Крім перелічених сум, позивачкою сплачено 799 грн. 83 коп. за послуги, що не передбачені договором, а саме: 200 грн. за документальне оформлення могили, 69 грн. за одноразове прибирання могили, 530 грн. 83 коп. за ручне копання могили в зимовий час (а. с. 31), які надавались співробітниками кладовища Лева невське. Сума у 250 грн., що передбачена замовленням як вартість послуг організатора поховання, повернута позивачці поштовим переказом (а. с. 29).

В силу ст. 1209 ЦК України продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару (результатів робіт, послуг).

Зазначені положення узгоджуються із правилами Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до ст. 21 якого крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

В силу ст. 22 зазначеного Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом, а при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків звільнення від доказування, а із ст. 11 ЦПК України випливає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального законодавства, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з наведених норм матеріального права та принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи спір на користь відповідача, суд вважає, що позивачем не доведено наявність шкоди, спричиненої відповідачем при наданні ним послуг в організації та проведенні поховання недоліками цих послуг, яка посягала б на право позивачки як споживача, що виключає можливість покладення на нього відповідальності за спричинену шкоду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Цивільного закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а в силу ст. 623 ЦК України Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, а також стягнення збитків, наявність яких не доведено позивачем.

Вирішуючи вимоги про стягнення збитків, спричинених неналежним виконанням зобовязань, суд також не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми у 1698 грн., оскільки позивачем не доведено не лише їх розмір, але й взагалі наявність таких збитків та їх складових частин, тоді як представник відповідача усіма наданими ним фактичними даними переконав суд у наданні позивачці усіх послуг, що обумовлені договором між сторонами.

Керуючись ст. ст. 526, 623, 1166, 1167, 1209-1211 ЦК України, Законом України Про захист прав споживачіввід 12.05.1991 року, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до спеціалізованого комунального підприємства Запорізька ритуальна службазалишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива