АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

cуддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Александрович Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору оренди автомобіля та стягнення орендної плати.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 1 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_4 у письмовій формі був укладений договір оренди автомобіля, згідно якого автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1, належний йому на праві власності, був переданий ним в оренду ОСОБА_4 відповідно до акту прийому-передачі зі сплатою орендної плати 100 грн. в день. Зазначав, що ОСОБА_4 по даний час користується автомобілем, однак ухиляється від нотаріального оформлення договору та не в повному обсязі сплачує орендну плату, заборгувавши станом на 2 листопада 2007 року 700 грн. Просив визнати дійсним зазначений договір оренди автомобіля та стягнути із ОСОБА_4 на його користь заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 700 грн. та судові витрати.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2010 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору оренди автомобіля та стягнення орендної плати відмовлено у повному обсязі.

З даним судовим рішенням не погодився представник позивача ОСОБА_3, оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та постановити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 1 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір оренди автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1, який, як зазначено в даному договорі, належить на праві власності ОСОБА_2 Згідно акту прийому-передачі від 01.08.2007 року вказаний автомобіль переданий ОСОБА_4

Вірно також судом встановлено, що при укладенні вищевказаного договору оренди транспортного засобу сторонами не було дотримано вимог ч. 2 ст. 799 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними доказами під час судового розгляду справи ухилення відповідача від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору оренди автомобіля, на яке ОСОБА_2 посилався як на підставу для задоволення своїх позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, місцевий суд, обґрунтовано відмовив останньому у задоволенні його вимог про визнання вказаного договору дійсним. При цьому судом правомірно взято до уваги, що жодного доказу, окрім пояснення позивача про його намагання нотаріально посвідчити договір, останнім до суду не надано, в тексті самого договору також відсутнє будь-яке застереження щодо його подальшого нотаріального посвідчення. Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, позивачем також не було надано жодного правоуста- новчого документа і на підтвердження його права власності на вказаний автомобіль.

Правильним є також висновок суду і в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на договорі, укладеному сторонами з додержанням вимог закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2010 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: