Справа № 22-ц-3329/11 06.12.2011 06.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3329/11 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 21 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 грудня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Поліщук Ю.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_3, представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 21 жовтня 2011 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним.

Позивач зазначав, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено декілька кредитних договорів, а саме :

- №52/ЭС/2008 року від 29 серпня 2008 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15000 доларів США на строк до 16 червня 2010 року;

- №27/МФ/2008 від 19 червня 2008 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 15000 доларів США на строк до 11 червня 2018 року;

- №19 МФ/2008 від 16 квітня 2008 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 27000 доларів США на строк до 10 квітня 2018 року.

Оскільки зобовязання за вищевказаними кредитними договорами ОСОБА_6 не виконував, то рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2009 року, 10 вересня 2009 року та 25 листопада 2009 року, з ОСОБА_8 в солідарному порядку з ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стягнуто заборгованість за кожним із перелічених Договорів.

Після отримання кредитних коштів за вищевказаними договорами та слухання справ у суді, 30 червня 2009 року ОСОБА_6 належну йому на праві власності нежитлову будівлю магазину №4, розташовану за адресою м. Миколаїв, ОСОБА_12, вул. Очаківська, 3, подарував ОСОБА_7.

Посилаючись на те, що договір дарування від 30 червня 2009 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є фіктивним, оскільки не спрямований на досягнення цивільно-правових наслідків для сторін договору та має на меті недопущення опису та арешту цього майна, Банк просив визнати вищевказаний договір дарування недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення по справі та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представників відповідачів, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які вказують на порушення його прав у правовідносинах, які виникли з ОСОБА_6 за кредитними договорами у контексті відчуження останнім належного йому нерухомого майна.

Даний висновок суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 було укладено:

- 29 серпня 2008 року кредитний договір №52/ЭС/2008, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15000 доларів США на строк до 16 серпня 2010 року;

- 19 червня 2008 року кредитний договір №27/МФ/2008, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 15000 доларів США на строк до 11 червня 2018 року. Виконання зобовязань за цим договором забезпеченого договором застави транспортного засобу від 19.06.2008 року, договором застави майна морозильної вітрини від 19 липня 2008 року( а.с.34-39);

- 18 квітня 2008 року кредитний договір №19 МФ/2008 , відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 27000 доларів США на строк до 10 квітня 2018 року. Виконання зобовязань за цим договором було забезпечено договором застави майна, а саме: холодильника, пральної машини, меблів та товару в обороті( а.с.40-48).

Між тим, свої кредитні зобовязання ОСОБА_8 не виконував належним чином, що потягло виникнення простроченої заборгованості за даними договорами.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2009 року з ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в солідарному порядку за кредитним договором №52/ЭС/2008 стягнуто заборгованість у розмірі 108831 грн.39 коп.( а.с.5-6).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від10 вересня 2009 року з ОСОБА_6, ОСОБА_9 в солідарному порядку за кредитним договором №27/МФ/2008 стягнуто заборгованість у розмірі 121 836 грн.41 коп.( а.с.7-8)

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2009 року, з ОСОБА_6, ОСОБА_10 в солідарному порядку за кредитним договором №19 МФ/2008 стягнуто заборгованість у розмірі 217 355 грн. 06 коп.( а.с.9,10)

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином. Тобто, фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначених у ч.5 ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивному правочині волевиявлення сторін не відповідає їх дійсній волі і у їх діях, що імітують правочин, відсутня його головна ознака - спрямованість на встановлення, припинення або іншу видозміну цивільних правовідносин.

30 червня 2009 року ОСОБА_6 за наявності непогашеного ним, як позичальником боргу перед кредитором, знаходження у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва цивільних справ ( про що йому було достеменно відомо), уклав із ОСОБА_7 договір дарування нежитлової будівлі магазину №4, розташованої за адресою м. Миколаїв, ОСОБА_12, вул. Очаківська, 3, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_13 На час укладання спірного договору ця будівля під арештом не перебувала.

Як вбачається із наданих Банком до суду матеріалів, а саме заявки на отримання кредиту, службової записки управління безпеки Банку, потреба в отриманні ОСОБА_6 кредиту у розмірі 15000 доларів США у червні 2008 року була повязана саме з будівництвом та реконструкцією спірного нерухомого обєкту.

Враховуючи, що оспорюваний договір було вчинено ОСОБА_6 за наявності непогашеного ним, як позичальником, боргу перед кредитором та під час знаходження у провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва трьох позовів Банку про стягнення з нього та поручителів заборгованості за кредитними договорами, те, що майно було відчужено на користь свояка (чоловіка сестри дружини), сторони діяли з метою створення видимості відсутності майна, на яке в майбутньому може бути звернуто стягнення за виконавчим листом про стягнення з відповідача ОСОБА_6 боргу, колегія суддів приходить до висновку про фіктивність цього договору.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в силу п.п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову Банку.

В силу ст..88 ЦПК України з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Банку належить стягнути судові витрати по 22 грн.75 коп.( 8.50+37/2) з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Визнати договір дарування укладений 30 червня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_13В.( зареєстрований у реєстрі №1208) недійсним.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по 22 ( двадцять дві грн.) грн.75 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді