АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3916/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Черненкової Л.О.

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах ОСОБА_4

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа :служба у справах неповнолітніх Кіровського району м. Дніпропетровська, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» про визнання осіб такими, що втратили права користування житловим приміщенням та про визнання за іншими особами права користування цим житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: відділення паспортної реєстраційної та міграційної роботи Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровської області про виселення, вселення, стягнення моральної шкоди:-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, та згідно уточнених (у травні 2009 року а.с.222-225) позовних вимог зазначили про те, що у квітні 1992 року ОСОБА_6 разом з чоловіком ОСОБА_10 отримала обмінний ордер на квартиру АДРЕСА_1. Через 2-3 роки в квартиру вселилася її дочка ОСОБА_2, та її діти ОСОБА_3, ОСОБА_11

В червні 1997 року ОСОБА_2 на сімю з трьох осіб отримала квартиру № 1 буд. 30 по пр.. Героїв та переїхали до неї, але прописались в квартирі тільки ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_3 в квартирі не прописувалась, а 17.02.1998 року прописалась в квартирі АДРЕСА_2, хоча в квартири не мешкала.

Повернувшись у 2001 році із-за кордону дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_5разом із сином ОСОБА_8 вселилась до спірної квартири АДРЕСА_3, зареєструвалась. Реєстрація скасована у березні 2004 року, після чого вона була змушена у вересні 2004 року залишити квартиру. ОСОБА_3 у вересні 2004 року протиправно вселила в квартиру свого чоловіка, а потім зареєструвала народженого сина ОСОБА_4 Оскільки в спірну квартиру ОСОБА_5 вселилась зі згоди ОСОБА_6, ця квартира була її постійним місцем проживання, вела спільне господарство з матірю, тому позивачка просила суд визнати за нею та її синами право користуванні квартирою. Визнати ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 втративши право користування спірною квартирою з підстав ст.. 107 ЖК України, оскільки з березня 1997 року вибула на інше постійне місце проживання.

Не погодившись із предявленим позовом, у вересні 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, та згідно уточнених позовних вимог (у липні 2009 року а.с.217-219 т.1) зазначили, що на виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2008 року , в березні 2009 року державною виконавчою службою складено акт про виконання вищевказаного заочного рішення, а саме про те, що ОСОБА_6 вселена в кВ. № 2. В дійсності ОСОБА_6 залишилася проживати в кВ. № 6 цього ж будинку, де проживає понад 15 років. Встановлено також те, що ОСОБА_5 з синами проживає в кВ. № 2, змінили замки і відмовляються впускати її в квартиру. Відповідачі руйнують жиле приміщення кВ. № 2 та роблять неможливе проживання її в квартирі, тому позивачі просять суд висилити ОСОБА_5 та її дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 з кВ.№2 без надання іншого жилого приміщення, вселити її та сина ОСОБА_3 ОСОБА_12 в кВ. № 2, в звязку з неможливим сумісним проживанням висилити ОСОБА_6 з кВ.№ 2 в кВ.№ 6 будинку № 63-а по вул.. Ленінградська, стягнути з ОСОБА_6, та ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду 5000 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2009 року цивільні справи обєднанні в одне провадження, (а.с.179 т.1)

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 липня 2009 року за заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 їх первинні позовні вимоги залишено без розгляду. (а.с.255-256 т.1)

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково, визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 2 в буд. № 63-а по вул.. Ленінградська в м. Дніпропетровську. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах ОСОБА_4 зазначили про те, що рішення є незаконним та необгрунтованим, тому просять його скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити їх позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи знайшло своє підтвердження переїзд відповідачки ОСОБА_3 на постійне місце проживання до кв. № 1 по пр.. Героїв, 30 в м. Дніпропетровську, тому є підстави визнати ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 2 в буд № 63-а по вул.. Ленінградській в м. Дніпропетровську.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_4 на підставі ордеру від 02.04.1992 року надана ОСОБА_6, та ОСОБА_10, (т.1 а.с.10)

В 1992 році на житлову площу батьків кв. № 2 вселилась дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_2 разом з двома дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_11

У 1993 році, після смерті наймача Кривошлик, її квартира кв. № 6 - 19.5 кв.м. без належного оформлення приєднана до кВ. № 2, якою наймачі, разом з іншими членами сімї спільно користувались, (а.с.57)

В травні 1998 року ОСОБА_2 отримала квартиру № 1 по пр.. Героїв, 30 в м. Дніпропетровську, в яку поселилась разом із сином ОСОБА_11 та прописалась.(т.1 а.с.47) Свідоцтво про право власності на житло видано на ОСОБА_2В та ОСОБА_11 22.10.1998 року, (т.1 ас.54) Таким чином, після отримання нового житла ОСОБА_2 відношення до АДРЕСА_5 на має, тому не вправі вимагати від осіб, які нею користуються виселення тощо.

Згідно довідки КЖЕП «Південне» ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.02.1998 року, її син ОСОБА_4 зареєстрований з 25.07.2006 року. (т. 1 а.с.15)

Заперечень проти проживання та реєстрації ОСОБА_3 в спірній кв. № 2 ОСОБА_6 не мала, реєстрацію ОСОБА_3 також не оспорювала.

Допитані судом першої інстанції свідки підтвердили проживання ОСОБА_3 в кВ. № 2, а ОСОБА_6 в кВ. № 6.(т.1.ас.93)

Згідно повідомлення КП ДМБТІ від 03.12.2009 року ОСОБА_13 29.11.1999 року продала належну їй на праві власності квартиру № 125 в буд. № 2 ж.м. Комунар в м. Дніпропетровську, (т.2 ас. 63)

Після повернення ОСОБА_5 із-за кордону у 2001 році, вона 15.03.2002 року була зареєстрована разом з дітьми (ОСОБА_8, ОСОБА_9С.) в АДРЕСА_5, проте ця реєстрація за протестом прокурора Кіровського району 12.03.2004 року скасована, (т.1 а.с.19)

Таким чином, ОСОБА_5 не має права вимагати визнання ОСОБА_3 разом з сином таким, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки сама в ній не зареєстрована. Права як самої ОСОБА_5 так і її неповнолітніх дітей відповідачкою ОСОБА_3 не порушуються, оскільки своїм житлом відповідачка розпорядилась у 1999 році, а право користування спірним житлом у встановленому законом порядку не набула.

Аналогічні вимоги ОСОБА_6 щодо втрати ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_12 право користування спірною квартирою № 2 задоволені також бути не можуть, оскількиз матеріалів справи вбачається, що після вселення ОСОБА_6 у 2001 році до спірної квартири № 2 дочки - ОСОБА_5, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склались неприязнені стосунки, виникали сварки з питання користування квартирою, в які втягнута також ОСОБА_6, ці обставини підтверджуються також письмовими документами, (т 1 а.с 197- 199)

З матеріалів справи вбачається, що між квартирою № 2 та кватирою № б зруйновано стіну (т.1 а.с., 193,187), що унеможливило спільне проживання в квартирі сімї ОСОБА_3 Інших доказів вибуття ОСОБА_3 на інше постійне місце проживання ОСОБА_6 не надано, тому колегія суддів вважає необхідним вселити ОСОБА_3, а також її неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_12 в АДРЕСА_5.

Відповідно до вимог ст.. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 письмової згоди на проживання ОСОБА_5 та її синів в спірній квартирі не давала, та заперечує щодо їх проживання, що перешкоджає їй користуватись житлом, колегія суддів вважає необхідним вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_6.

Висилити ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_7 без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користування АДРЕСА_8.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 307, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє також в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2010 року в частині визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 о втратили право користування квартирою № 2 в буд. № 63-а по вул.. Ленінградська в м. Дніпропетровську скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_6.

Висилити ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_7 без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користування АДРЕСА_8.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді