Справа № 2-355/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 квітня 2011 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Циганкова В.О.

Секретаря Шевченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Придніпровська залізницявідокремленого структурного підрозділу Дніпропетровське пасажирське депо про стягнення суми різниці по заробітній платі під час виконання робіт з низьким посадовим окладом та поновлення на попередньому місті роботи, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4200 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також поновити її на посаді провідника пасажирського вагона, обслуговуючий денний поїзд „Столичний експрес з місячним окладом 1750 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що її незаконно перевели в іншу поїзну бригаду без її згоди з нижчим окладом. Вказаними незаконними діями відповідача, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає в пережитих моральних стражданнях, постійних нервових хвилюваннях, вона втратила нормальні життєві звязки, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В ході розгляду справи позивач, уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача різницю по заробітній платі під час виконання робіт з низьким посадовим окладом сумі 6300 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., в позовних вимогах в частині поновлення на посаді просила відмовити.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказавши на те, що по відношенню до позивача мало місце не переведення, а переміщення, на що згода працівника не потрібна. Крім того представник відповідача надав суду заяву в якій позивачка просила перевести її до іншої поїзної бригади, проте в даній заяві не було зазначено в яку саме бригаду.

Представник позивача заперечував проти заяви, мотивуючи це тим, що заява складена не вірно, оскільки не зазначено куди саме переводять позивача, крім того наголошував на тому, що позивачка давала згоду на переведення в інший вагон цього ж направлення, але не іншу поїздну бригаду, на підтвердження цього було заявлено клопотання про залучення свідка ОСОБА_2

В судовому засіданні було заслухано свідка зі сторони позивача, який підтвердив, що позивачці було запропоновано працювати в іншому вагоні цього ж направлення, тому позивачка написала заяву на переведення, але її перевели в іншу поїзну бригаду.

Представник відповідача заперечував, заявив клопотання про залучення свідка ОСОБА_3

В судовому засіданні було заслухано свідка відповідача, який стверджував, що права позивачки ніхто не порушував, що її ніхто не переводив, що це було переміщення, на яке не потрібна згода працівника. Свідок стверджував, що провідники не закріпленні за жодним із вагонів, тому керівництво має право ставити провідника на те направлення, яке вважає за потрібне.

Представник позивача заперечував наголошував на тому, що мало місце переведення, посилаючись на ч. 3 ст. 32 КЗпП України, відповідно до якої при переведенні має місце зміна істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, а при переміщенні всі умови праці залишаються незмінними.

Представником відповідача були надані: пояснення працівників поїзної бригади, де працювала позивачка.

В поясненнях працівника ОСОБА_4 зазначено, що було прийнято рішення про переведення позивачки в інший вагон цього ж направлення.

Вислухавши позивачку та представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з серпня 2004 року по грудень 2009 року працювала провідником пасажирського вагону за напрямком Дніпропетровськ Київ № 167/168 „Столичний експрес.

З березня 2010 року була переведена в іншу поїзну бригаду з нижчим посадовим окладом, що підтверджується квитанціями з нарахування та отримання заробітної плати.

Позивача було переведено провідником на поїзд № 79/80, проте як видно з затвердженої поїзної бригади поїзда № 79/80 позивачка відмовилась працювати на даному направлені. Було встановлено, що позивач весь цей час працювала провідником охорони парку вагонів.

Відповідно до ст. 31 КЗпП України Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у звязку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обовязку поновити працівникові попередні умови праці.

Судом зі слів свідка, а також з пояснювальної записки ОСОБА_4, було встановлено, що позивачку було переведено на іншу роботу з іншими умовами праці та нижчим окладом без її на те згоди.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач під час праці позивачки не виконує законодавство України про працю, а саме вимоги ст. ст. 31, 32, 97, КЗпП України, ст. ст. 22, 30 Закону України Про оплату праці, що підтверджується розрахунковими квитанціями по заробітній платі та твердженнями позивачки в позовній заяві, виходячи з цього суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення з Державного підприємства Придніпровська залізницявідокремленого структурного підрозділу Дніпропетровське пасажирське депо різниці по заробітній платі під час виконання робіт з низьким посадовим окладом.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212-215,224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Придніпровська залізницявідокремленого структурного підрозділу Дніпропетровське пасажирське депо на користь ОСОБА_1 різницю в заробітній платі в сумі 6300 гривень.

Стягнути з Державного підприємства Придніпровська залізницявідокремленого структурного підрозділу Дніпропетровське пасажирське депо на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

Стягнути з Державного підприємства Придніпровська залізницявідокремленого структурного підрозділу Дніпропетровське пасажирське депо судові витрати по справі в дохід держави судовий збір у сумі 63 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справу у розмірі 120 гривень.

Відповідач має право подати протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення, строк розгляду якої не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржено через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги позивачем протягом десяти днів, починаючи з дня, наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем у той же строк, починаючи з дня, наступного за днем постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набуде законної сили, якщо не буде оскаржене, після закінчені строків на оскарження, а в разі оскарження з моменту оголошення ухвали суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.О. Циганков