Справа № 2-3239/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Крецу М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів завдану йому в результаті залиття квартири АДРЕСА_1, співвласником якої він є, матеріальну шкоду в сумі 26 381 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн., а також просив зобовязати відповідачів демонтувати самовільно встановлене обладнання гідрофон та накопичувальний бак, несправність яких призвела до залиття квартири.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 у наданих до суду письмових запереченнях проти позову зазначив, що відповідачі позов не визнають та вважають його таким, що не підлягає задоволенню, з підстав, зазначених у запереченнях.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у наданих до суду письмових заявах позов підтримали в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований, не доведений та задоволенню не підлягає, з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1997 року р/н № 8-8278 ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з довідки КП ОМБТІ та РОНвід 10.03.2010 року № 149884.66, з 11.07.1995 року та станом на 10.03.2010 року квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.1995 р. р/н 5-2748.

З актів КП ЖКС Фонтанськийвід 29.05.2009 року та в подальшому акту від 22.03.2010 року вбачається, що 22.05.2011 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття з причини течі накопичувального баку, ємністю 1 куб.м, самовільно встановленого мешканцями квартири № 29 на технічному поверсі будинку.

Але суд оцінюючи надані акти розцінює їх як доказ встановлення факту залиття квартири АДРЕСА_1, та не може на підставі зазначених актів встановити той факт, що залиття сталося внаслідок течі накопичувального баку, ємністю 1 куб.м, самовільно встановленого мешканцями квартири № 29 на технічному поверсі будинку, так КП ЖКСФонтанський не є компетентною установою, що може становити причини, внаслідок яких сталося залиття квартири.

Також судом не приймаються до уваги посилання відповідачів на висновок Науково-виробничого центру Екострой, згідно якого причиною деформації баку є цілеспрямований механічний вплив, оскільки вказаний висновок був зроблений у квітні 2010 року (28.04.2010 року), тоді як залиття квартири № 33 трапилося 29.05.2009 року, у звязку з чим вказаний механічний вплив міг відбутися вже після залиття квартири.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надані докази залиття його квартири саме з вини відповідача, у звязку з чим вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованими, недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, в частині 1 якої вказано про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами від 25 травня 2001 року №5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не було зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оскільки позивач не довів суду факт заподіяння йому моральної шкоди з вини відповідача, суд також відмовляє у задоволенні цієї вимоги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Що стосується вимог про зобовязати відповідачів демонтувати самовільно встановлене обладнання гідрофор та накопичувальний бак, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Враховуючи, що відповідні вимоги заявлені не органом державної влади та не органом місцевого самоврядування, до компетенції яких, з огляду на ч. 7 ст. 376 ЦК України, належить звернення до суду зі вказаними вимогами, у задоволенні вимог про зобовязання відповідачів демонтувати самовільно встановлене обладнання слід відмовити.

Таким чином у судовому засіданні ОСОБА_1 не довів свої позовні вимоги, а тому його позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 58, 179, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: 29.09.2011