Справа № 2-42/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Івчук Є.О.

з участю прокурора Самолюка Я.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Острозького міжрайонного прокурора в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України»до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся Острозький міжрайонний прокурор в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України»з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 975,07 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що підставою для звернення до суду в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» є належність ста відсотків акцій банку державі в особі Кабінету Міністрів України, та проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що 04.09.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі керуючої Острозьким ТВБВ ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №183//08, відповідно до якого ОСОБА_2, як позичальнику, було надано кредит в сумі 18 000,00 гривень зі строком повернення до 03 вересня 2011р. та зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 28,8 % річних.

Під час судового розгляду прокурор у звязку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором зменшив позовні вимоги та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 6 245,46 грн.

Представник позивача підтримав позов прокурора та, з урахуванням усного клопотання заявленого в судовому засіданні про зменшення позовних вимог, просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 6 245,46 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розміру заборгованості, визначеного прокурором, з урахуванням зменшених позовних вимог, пояснивши, що 04 вересня 2008 року вона дійсно уклала кредитний договір №183/08 з ВАТ «Державний ощадний банк України»та отримала кредит в розмірі 18 000 грн. на споживчі цілі, прийнявши на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 28,8 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до умов договору, з кінцевим строком погашення кредиту 03 вересня 2011 року. Відповідачка також пояснила, що у звязку із скрутним фінансовим становищем вона допустила несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків, та станом на час розгляду справи у суді вона частково погасила існуючу заборгованість.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розміру заборгованості, визначеного прокурором з урахуванням зменшених позовних вимог, пояснивши, що 04.09.2008 року він дійсно уклав договір поруки №183/08/2 з ВАТ «Державний ощадний банк України»та взяв на себе зобовязання нести солідарну відповідальність у повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №183/08 від 04.09.2008р.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою про вручення повістки від 19.01.2011р.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України»та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого, банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 18 000,00 грн. на споживчі цілі зі строком повернення 03 вересня 2011 р. та сплатою процентів за користування кредитом 28,80 % річних.

З копії видаткового касового ордеру № б/н від 04.09.2008р. встановлено та не заперечується ОСОБА_2, що нею було отримано згідно кредитного договору грошові кошти в сумі 18 000 грн.

Кредитний договір відповідає положенням ст.1054 ЦК України, належним чином оформлений та підписаний сторонами, є чинним і ОСОБА_2 не оспорений. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.

З кредитного договору вбачається, що ОСОБА_2 зобовязувалася повертати кредит рівними частинами в сумі 500,00 грн. до 25 числа кожного місяця наступного за звітним та сплачувати проценти щомісячно не пізніше останнього робочого дня починаючи з місяця видачі кредиту (п.1.6 кредитного договору).

Як вбачається з довідки ВАТ «Державний ощадний банк України»№ 14 від 24.01.2011 р. заборгованість ОСОБА_2 становить 6 245,46 грн., в тому числі: кредит 4 500,00 грн., прострочений кредит 783,12 грн., проценти 389,85 грн., пеня по основному боргу 404,12 грн., пеня по процентах 168,37 грн.

У відповідності до п.2.2 кредитного договору, сторони домовились про те, що у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, банк має право достроково вимагати повернення наданого кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом та інших платежів, що належать до сплати.

Оскільки п.1.6 кредитного договору було передбачено умови повернення кредиту і відсотків за його користування та вказані умови було порушено ОСОБА_2, а відтак з неї на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»слід достроково стягнути основну суму кредиту в розмірі 4 500,00 грн., та заборгованість по простроченому кредиту в розмірі 783,12 грн.

Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Пунктом 1.1 кредитного договору № 183/08 від 04.09.2008р. передбачено, що ОСОБА_2 надається кредит зі сплатою процентів за його користування з розрахунку 28,80 % річних, а з огляду на те, що залишок боргу зі сплати процентів за користування кредитом становить 389,85 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з неї.

У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно із п.5.2 кредитного договору передбачено відповідальність позичальника у разі порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором у виді пені в розмірі 0,05 % від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення, а відтак з ОСОБА_2 на користь банку слід стягнути пеню за порушення строків погашення кредиту та відсотків за його користування в сумі 404,12 грн. та 168,37 грн. відповідно.

З договорів поруки від 04.09.2008р. № 183/08/1 та №183/08/2, укладених між ВАТ «Державний ощадний банк України»та ОСОБА_4 і ОСОБА_3, встановлено, що кожен з них окремо є поручителем ОСОБА_2 та взяли на себе зобовязання перед ВАТ «Державний ощадний банк України»відповідати по її борговим зобовязанням, які виникають з умов кредитного договору №183/08 від 04.09.2008р., а саме відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором з повернення кредиту в розмірі 18 000 грн., сплати відсотків за його користування з розрахунку 28,80 % річних, неустойку (пені, штрафів) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно до ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Оскільки ОСОБА_2 порушила свої зобовязання перед банком, а тому відповідно до ст.554 ЦК України вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повинні відповідати перед банком як солідарні боржники, а тому з них солідарно на користь банку слід стягнути 6 245,46 грн.

Відповідачі не представили суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також пені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 554, 610-612, 625, 629, 1046, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.15, 60, 174, 209, 212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 6 245,46 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 62,45 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василевич О.В.