Справа № 22-ц-783 2011р. Голов. у 1 інст.Мусієвський Є.П.
Категорія 20 Доповідач Шашкіна С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді Богонюка М.Я.

Суддів: Шашкіної С.А., Федоришина А.В.

При секретарі: Тлумак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 9 вересня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третьої особи Львівського обласного комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, визнання права власності і витребування майна від добросовісних набувачів. Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ними право власності на нежитлове приміщення, по Ѕ частині за кожним, загальною площею 37,1 кв. м., яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Скасовано накладену ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2009 року заборону вчинення будь-яких дій, щодо відчуження нежитлових приміщень площею 37,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов і відмовити в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду про те, що він знав про укладення договору купівлі-продажу від 02.07.1996 року і підписував доручення на укладення угоди є надуманим і суперечить матеріалам справи, оскільки про укладення договору йому стало відомо лише в 2007 році і в січні 2009 року звернувся до суду, тобто вважає, що строк позовної давності ним не пропущено. Також посилається на те, що оспорюваний договір був нотаріально посвідчений, однак доручення, на підставі якого діяв ОСОБА_5 , нотаріально не посвідчене, що свідчить про укладення договору з особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності. Крім цього, зазначає, що суд безпідставно залишив поза увагою його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підпису з метою доведення факту підписання доручення на імя ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу від 02.07.1996 року від його імені невідомою особою.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи скарги, матеріали справи, докази, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу приміщення від 10.04.1996 року за № 401 укладено Представництвом Фонду державного майна України у м. Львові та ПВТП «Жубер`в особі директора Жуковського Олега Петровича, який діє на підставі Статуту, відповідно до якого ПФДМ передало у власність ПВТП «Жубер`за суму 938993000 крб., приміщення по АДРЕСА_1 площею 37,1 кв.м. Даний договір від імені покупця - підписаний ОСОБА_1 від імені ПВТП «Жубер» і скріплений печаткою ПВТП «Жубер»( а.с.10-12).

Як вбачається із копії акту прийому-передачі № 401-а від 27.06.1996 р., акт складений між Представництвом Фонду державного майна України у м. Львові, як продавцем, та покупцем ПВТП «Жубер» в особі директора ОСОБА_1 , що діяв на підставі Статуту, і актом засвідчено передачу у власність покупця приміщення за адресою АДРЕСА_1 , який від покупця підписано ОСОБА_1 та скріплено печаткою ПВТП «Жубер».

Приміщення по АДРЕСА_1 площею 37,1 кв.м. було зареєстровано на праві приватної власності за ПВТП «Жубер», що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.06.1996 р. ( а.с.13).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.1996 р., який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Єгоровою Н.В., Продавець - Приватне виробничо-торгівельне підприємство „Жубер", імені якого на підставі доручення від 28.06.1996 р. діяв ОСОБА_5 , продало, а ОСОБА_2 придбав приміщення магазину загальною площею 37,1 кв. м по АДРЕСА_1 . Продаж здійснено за дев`ятсот сорок мільйонів карбованців, які продавець ПВТП «Жубер`одержав від покупця повністю до підписання цього договору (а.с.14).

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, від 04.07.1996 р. право приватної власні приміщення площею 37,1 кв. м в цілому по АДРЕСА_1 підтверджено за ОСОБА_2 .

Згідно копії нотаріально посвідченого нотаріусом Герилів М.Р. договору купівлі-продажу від 26.06.1999 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_6 купила 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим ЛОДКП „БТІ та ЕО" 30.06.1999 року.

З копії нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кулиняком І.Я. договору купівлі- продажу від 27.07.2000 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купив 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що видно з реєстраційного посвідчення, виданого ЛОДКП „БТІ та ЕО" від 09.08.2000 року.

Відмовляючи в первісному позові, суд вірно виходив з того, що ОСОБА_1 не був власником спірного приміщення, оскільки спірне приміщення належало не йому особисто, а було придбано у порядку приватизації і зареєстровано на праві власності за ПВТП «Жубер». Судо встановлено, що Приватне виробничо-торгівельне підприємство «Жубер`зареєстровано в Ежиному державному реєстрі підприємств та організацій України, її керівником є ОСОБА_1 ( а.с.46),Позивачем не надано доказів на спростування цього висновків суду. Юридична особа не заявляла вимог на захист своїх інтересів, отже суб`єктивні права позивача, як фізичної особи, не порушені і підстав для задоволення заявленого ним позову немає.

Покликання ОСОБА_1 , як на підставу витребування майна, у звязку з вибуттям такого не з його волі іншим шляхом, суд вірно не прийняв до уваги, оскільки наведене спростовується матеріалами справи, з яких видно, що спірне приміщення належало підприємству «Жубер», а ОСОБА_1 як засновник та керівник підприємства надав, підписане ним, відповідне доручення ОСОБА_5 (а.с.22). Як вбачається зі змісту заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 не заперечував факту підписання ним цього доручення, ( а.с.118), тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Задовольняючи зустрічний позов, суд вірно взяв до уваги, що ОСОБА_2 був добросовісним набувачем, який після придбання приміщення використовував його для власних потреб, а вже згодом на законних підставах продав по Ѕ цього приміщення ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

В судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 3 лютого 2011 року, представник апелянта не з`явився, будучи повідомленим про час і місце судового засідання 27 січня 2011 року у зв`язку з оголошенням перерви у даному судовому засіданні після заслуховування пояснень сторін, доказів поважності причин неявки в судове засідання 3 лютого 2011 року ним не подано, розгляд справи вже відкладався судом апеляційної інстанції за клопотанням представника апелянта 23 грудня 2010 року у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні ( а.с. 184-185), тому колегія суддів вважає причини неявки представника апелянта 3 лютого 2011 року неповажними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення немає. Рішення суду відповідає вимогам процесуального і матеріального права.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.313, ст.314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: