Справа № 22Ц-94/11 Провадження № Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2011 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю сторін: прокурора Вінницької області - Олексюка Вадима Івановича, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності,-

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Вінницької області в інтересах державного підприємства Вінницької виправної колонії №86 управління державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області, - на рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 23 червня 2006 року,-

в с т а н о в и л а :

16 червня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначив, що згідно виписки з протоколу засідання комісії Державного департаменту України з питань виконання покарань з розгляду пропозиції щодо Державного підприємства Вінницької виправної колонії №86 управління державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області підлягають ліквідації та списанню два алюмінієві склади, які розташовані за адресою: м.Вінниця, вул. Привокзальна, 9-г. 16 червня 2006 року між ним та державним підприємством Вінницької виправної колонії №86 управління державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області, в особі начальника ОСОБА_6 укладено в простій письмовій формі договір купівлі - продажу №69, згідно якого ОСОБА_2 придбав два алюмінієвих склада. Вартість придбаного майна оплачено відповідачу відповідно до договору в сумі 20000 гривень. Державне підприємство Вінницької виправної колонії №86 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області взяті на себе зобовязання по нотаріальному посвідченню договору купівлі-продажу від 16 червня 2006 року не виконав, ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Посилаючись на те, що при укладенні договору купівлі продажу між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, ОСОБА_2 просив суд його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 23.06.2006 року позов ОСОБА_5, задоволено. Визнано дійсним договір купівлі продажу будівель алюмінієвих складів, які знаходяться в м.Вінниця по вул..Привокзальній, 9-г, позначені літерою А,площею 345,7 кв.м та літерою Б, площею 345,7 кв.м від 16 червня 2006 року за №69, укладеного між ОСОБА_7? та ДП Вінницької виправної ко?лонії №86 ( а. с. 14 ), та визнано за ним право власності на вищевказані будівлі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, перший заступник прокурора Вінницької області в інтересах державного підприємства Вінницької виправної колонії №86 управління державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області, подав до апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 23 червня 2006 року, постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, проаналізувавши доводи апелянта пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга на рішення Замостянського районного с?уду м.Вінниці від 23 червня 2006 року підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, однак відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення угоди.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яки?м суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґ?рунтованим є рішенням, ухвале?не на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сто?рони посилаються як на підста?ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Це можливо за дотримання таких вимог: 1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; 2) така домовленість підтверджується письмовими доказами; 3) відбулося повне або часткове виконання договору; 4) одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Звідси випливає, що це правило не може бути застосоване: якщо сторонами не було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, якщо відсутні письмові докази того, що така угода мала місце, якщо не відбулося повне, або часткове виконання договору. Крім того, має бути встановленим факт ухиляння іншої сторони від нотаріального посвідчення договору.

Як вбачаться з матеріалів цивільної справи до позовної заяви додана копія договору про демонтаж двох будівель алюмінієвих складів від 16 червня 2006 року, а також квитанція до прибуткового касового ордеру № 308 від 16.06.2006 року. Акт приймання передачі відсутній. Відсутній також і сам договір купівлі - продажу двох будівель алюмінієвих складів. Дані документи ніким не завірені. Суд відкриваючи провадження в справі зобовязаний був перевірити оригінали даних документів і засвідчити їх. Не надані вони були і Апеляційному суду. З копій не вбачається чи було досягнуто сторонами домовленості щодо всіх істотних умов договору, і чи мало місце повне, або часткове виконання договору. Не вбачається що сторонами при укладанні даного договору було обумовлено обовязкове посвідчення його в нотаріальні конторі.

Відповідно до ст..ст.209,210 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Виходячи з норм даних статей копії договору про демонтаж двох будівель алюмінієвих складів від 16 червня 2006 року, а також квитанції до прибуткового касового ордеру № 308 від 16.06.2006 року, не можна вважати такими, що між сторонами був укладений правочин, щодо якого досягнуто всіх істотних умов.

В матеріалах справи відсутнє повідомлення запрошення відповідачу про явку до нотаріуса, натомість з матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2006 року був складений договір про демонтаж двох будівель алюмінієвих складів і 16 червня 2006 року був поданий вищевказаний позов до Замостянського районного суду м.Вінниці.

Таким чином, колегія суддів судової палати прийшла до висновку, що договір купівлі-продажу в установленому законом порядку між сторонами не укладався.

Судом на порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, неповно зясовані обставини справи; не визначено, які правовідносини випливають з установлених обставин; не дана належна правова оцінка зібраним у справі доказам.

Крім того, судом першої інстанції порушено правило виключної підсудності.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна.

Дві будівлі алюмінієвих складів розташовані за адресою: м.Вінниця, вул. Привокзальна, 9-г. Дана територія відноситься до Староміського району м.Вінниці. Відповідно, підсудна дана справа Староміському районному суду м.Вінниці.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі наведеного, керуючись с?т.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Вінницької області в інтересах державного підприємства Вінницької виправної колонії №86 управління державного департаменту з питань виконання покарань у Вінницькій області - задовольнити.

Рішення Замостянського районного суд?у м.Вінниці від 23 червня 2006 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 до Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий : підпис

Судді : підписи