Справа № Справа №2/2506/398/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2011 року

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.

при секретарі Рудик Є.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника, відповідача ОСОБА_2, його представника, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частини квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 08.02.2010 року ОСОБА_5 Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 02.03.2010 року помер її чоловік ОСОБА_5, який 08.02.2010 року склав заповіт, згідно якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і , взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він матиме право за законом ОСОБА_1 Вказаним заповітом відповідач ОСОБА_3 позбавлена права на спадщину. 29.03.2010 року своєчасно подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. До спадкового майна належить ? частина квартири АДРЕСА_2, яка придбана відповідачем ОСОБА_2 під час перебування в зареєстрованому шлюбі з покійним ОСОБА_5 і є спільною сумісною власність подружжя. За відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру та згоди відповідача ОСОБА_2 на визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину квартири не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

До початку розгляду справи по суті з зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що заповіт ОСОБА_5 від 08.02.2010 року є недійсним, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі ( ст..1257 ЦК України). ОСОБА_5 був тяжко хворим, не розмовляв, не міг розуміти на момент складання заповіту значення своїх дій та керувати ними, заповіт посвідчено без свідків.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1, її представник позов підтримали, в зустрічному позові просили суд відмовити, відповідач по первісному позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та їх представники первісний позов не визнали, просили в ньому відмовити, зустрічний позов просили задовольнити. Третя особа до суду не зявилась, просила справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, всебічно і обєктивно оцінивши надані докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Судом встановлено, що 08 лютого 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого скасовано заповіт, посвідчений ОСОБА_4 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 30.03.2009 року за №632 та на випадок своєї смерті заповідав все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і , взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він матиме право за законом ОСОБА_1

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було зареєстровано 10.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9).

02 березня 2010 року в м.Чернігові помер ОСОБА_5 у віці 56 років. Після його смерті відкрилась спадщина. 29.03.2010 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори. По закінченню шестимісячного строку ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_3. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 Постановою державного нотаріуса від 29.11.2010 року (а.с.29) ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за відсутності правовстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_4 була придбана 20 травня 1997 року ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.13). Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 Спірна квартира була придбана відповідачем ОСОБА_2 під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 12.08.1978 року по 02.02.2010 року (а.с.84-86).

Оскільки квартира придбана в період шлюбу, то в силу чинних на той час ст. 22 КпШС стала спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст..28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що спірна квартира були придбана за її кошти, які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_5, яка належала їй на праві власності (а.с.223) та будинку в селі Вересоч по вулиці Боженка 3 Куликівського району (а.с.224), який також належав їй на праві власності. Однак, доказів того, що саме отриманими від продажу вказаних квартири та будинку ОСОБА_2 розрахувалась за придбання квартири АДРЕСА_6 до суду не надано.

Звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 зазначила, що її батько ОСОБА_5 перед смертю і на час складання заповіту на ім.я ОСОБА_1 тяжко хворів, приймав сильні знеболюючі препарати, які впливали на його свідомість, він не міг самостійно говорити.

Відповідно до положень ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, невідповідність зовнішнього волевиявлення заповідача його внутрішній волі є предметом доказування з посиланням на конкретні обставини, які обумовили таку невідповідність, та на норми ЦК України, які передбачають недійсність правочину саме з цих підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка працювала лікарем-терапевтом та оглядала ОСОБА_5 вдома до часу його смерті, пояснила, що ОСОБА_5 розмовляв, тихо, повільно, але розмовляв, що також узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_12, яка оформлювала розірвання шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_2 , та ОСОБА_13, яка реєструвала шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1

За клопотання ОСОБА_3 судом було призначено судову почеркознавчу та посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.

Згідно висновку №625ц судово-почеркознавчої експертизи від 21.03.2011 року (а.с.142-153) рукописний текст заповіт мною прочитаний і підписаний власноручно… ОСОБА_5П.в заповіті від 08.02.2010 року виконаний ОСОБА_5. Підпис від імені ОСОБА_5 в графі Підписв заповіті від 08.02.2010 року виконаний ОСОБА_5. На процес письма при виконанні даних підпису та рукописного тексту, ймовірніше за все, переважно на процес письма впливав такий збиваючий фактор як наявність у виконавця даного підпису та тексту хронічного захворювання, тобто даний стан, ймовірніше за все, на той період часу був для виконавця даного підпису та тексту звичайним, викликаний хворобливим станом (рак 4-го ступеня), що не виключає також застосування фармакологічних препаратів, алкоголю тощо.

Згідно висновку (акту) №417 посмертної комплексної судової психолог-психіатричної експертизи (а.с.204-211) у ОСОБА_5 на час складання заповіту 08.02.2010 року мали місце клінічні ознаки астенічного синдрому, обумовленого онкологічним захворюванням (F06.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), який не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи і прийом знеболюючих ліків Трамадол.

Таким чином, позивачем за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 не доведено той факт, що волевиявлення ОСОБА_5 під час складання заповіту від 08.02.2010 року на ім.я ОСОБА_1 не було вільним і не відповідало його волі і він під час складання заповіту мав фізичну ваду не міг розмовляти, в наслідок чого не міг сам прочитати заповіт.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_7.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя