Справа № 22Ц-5846/11 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі: Соловйову А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, зміни в записі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом. Просила визнати дії Державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України» незаконними при розірванні трудового договору з нею, розірвати трудовий договір за ч. З ст. 38 КЗпП України та зобовязати Державне підприємство «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла, внести зміни в запис у трудовій книжці, зобов'язати відповідача виплатити їй вихідну допомогу у розмірі трьох посадових окладів, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату у розмірі 2500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 8500.00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2 березня 2009 року працювала на посаді лікаря ветеринарної медицини в ДП ДГ «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла УААН. 21 серпня 2009 року переведена на посаду головного лікаря ветеринарної медицини в ДП ДГ «Еліта».

ОСОБА_3 неодноразово зверталась до відповідача з заявою на звільнення її з займаної посади у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу та переїздом на нове місце проживання. Зокрема такі заяви були нею подані 01 вересня 2010 року (а.с.9), 14 вересня 2010 року, 28 вересня 2010 року та 09 листопада 2010 року (а.с. 10, 10а,11).

16.09.2010 р. позивачка отримала лист від ДП ДГ «Еліта» №132 в якому їй було відмовлено у звільненні у зв'язку з неподанням нею підтверджуючих документів щодо зміни місця проживання для проведення запису в трудову книжку (а.с. 12). В звязку з вищезазначеним позивач не мала змоги за власною ініціативою залишити робоче місце та звільнитися. Тому, вона змушена була продовжувати працювати, до зняття з неї матеріальних цінностей та повного розрахунку до 11 листопада 2010 року, що порушувало її інтереси, оскільки їй запропонували іншу роботу.

12 листопада 2010 року відповідач зробив запис в трудову книжку позивача про те, що вона звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з переїздом на інше місце проживання. Вихідну допомогу їй не виплатив.

Позивач вважає за необхідне внести зміни в запис в її трудовій книжці щодо розірвання трудового договору у зв'язку із невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю та визнати обов'язком відповідача щодо виплати їй вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Крім того, під час перебування у трудових відносинах з відповідачем позивач останнім часом не отримувала вчасно та в повному обсязі заробітну плату. А саме, за вересень та жовтень 2010 року оплата праці відбулась після її звільнення з роботи частково, але заборгованість по виплаті заробітної плати відповідача перед нею становить 2500,00 грн. за жовтень та листопад 2010 року. У зв'язку із неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода розмір якої вона оцінює в 8500.00 грн.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задоволити позовні вимоги.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що власник або уповноважений ним орган не виконував законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що 02 березня 2009 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла НААН України» ветлікарем, а 21.08.2009 року переведена на посаду головного лікаря цього ж підприємства, крім того звільнена з роботи за власним бажанням 12.11.2010 року що стверджується копією трудової книжки (а.с.7).

14, 28 вересня та 09 листопада 2010 року позивачка зверталася з заявою до ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла НААН України» про звільнення з роботи у зв'язку із зміною місця проживання (а.с.10,10 а, 11).

Відповідно до копії листка непрацездатності ОСОБА_3 була звільнена від роботи з 20 по 29 вересня 2010 року (а.с.133)

Комісією в складі інспектора відділу кадрів ОСОБА_4, головного бухгалтера ОСОБА_5 та головного зоотехніка ОСОБА_6 було складено акти від 30 вересня та 11 жовтня 2010 року про те, що відповідно 30 вересня та 11 жовтня 2010 року головний ветлікар господарства ОСОБА_3М, відмовилася проводити передачу матеріальних цінностей і заявила, що буде продовжувати працювати на займаній посаді, незважаючи на подану заяву про звільнення (а.с.65,66).

В суді першої інстанції були допитаний свідок ОСОБА_5 який в судовому засіданні пояснив, що позивачка будучи матеріально-відповідальною особою відмовлялася від підписання акту про передачу товарно-матеріальних цінностей та буде працювати на роботі. Свідок ОСОБА_4 дав покази аналогічні показам ОСОБА_5 Свідок ОСОБА_7 пояснила, що у звязку з тривалим не звільненням її дочки з роботи вона дуже хвилювалася та постійно нервувала.

При подачі ОСОБА_3 заяви про звільнення вона не надала роботодавцю жодного доказу, що стверджував би про її переїзд. Та крім того, посилання позивача на те, що вона подала заяву про звільнення 01 вересня 2010 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Уразі коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання та ін.) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк про який просить працівник.

Частина 3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Позивачем не було надано суду жодного доказу про те, що власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Посилання позивача на те, що їй не було виплачено заробітну плату за жовтень та листопад 2010 року спростовується матеріалами справи: довідкою від 12.07.2011 року №131 (а.с.93) та розрахунковим листком за грудень 2010 року (а.с.77)

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319, ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 26 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_8