Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2011 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

секретаря Скічко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ВАТ Кременчуцький сталеливарний завод про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської обласаті з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ВАТ Кременчуцький сталеливарний завод з цивільним позовом та прохав ухвалити рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності відомості поширеними відповідачем 03.10.2008 на зборах керівництва заводу про незаконне отримання ним грошей від робітників та стягнути моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

В ході розгляду справи збільшив позовні вимоги, прохав суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3 моральну в сумі 150000грн

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 03 жовтня 2008 року відбулися збори керівництва заводу з механічною дільницею і ІТР ОЦЛП. На зборах були присутні головний інженер заводу ОСОБА_2,директор по виробництву ОСОБА_4, директор МТС ОСОБА_5 та інші особи. Збори були скликані по ініціативі головного інженера заводу ОСОБА_2 На зборах ОСОБА_2 пояснив, що з травня місяця намагався погасити конфлікт, що виник між ОСОБА_6 та керівництвом механічної ділянці, тобто між ОСОБА_6, з одного боку та ОСОБА_1, ОСОБА_7 В розмові з робітниками дільниці ОСОБА_2 довідався, що робітники дільниці давали гроші ОСОБА_6 Після цього ОСОБА_2 мав розмову з ОСОБА_6 і той заявив йому, що отримував від робітників по 150грн. і віддавав ці гроші ОСОБА_1 Цю заяву, про те що ОСОБА_1 отримує гроші ОСОБА_2 заявив на зборах керівництва заводу. Дана інформація не відповідає дійсності, поширена навмисно, з метою принизити його честь, гідність, підірвати його ділову репутацію.

Прохав визнати вище викладені відомості такими, що не відповідають дійсності та стягнути з відповідачів 150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився ,про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду заперечення, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, направив суду заперечення, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює на ВАТ КСЗ. 03.10.2008 її запросили вести протокол зборів разом з ОСОБА_9 В протоколі зазначені всі обставини, що відбувались на зборах, промови виступаючих заносились в точної відповідності. На зборах виступаючи звинувачували один одного, але те, що ОСОБА_2 казав, що ОСОБА_1 отримує гроші від працівників вона не може, тому що минув час з того часу, але події, які відбувались на зборах та промови зафіксовані у точної відповідності. Будь яких образ з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 вона не чула.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала аналогічні покази.

Суд заслухавши сторони по справі, свідків, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року відбулися збори керівництва заводу з механічною дільницею і ІТР ОЦЛП. На зборах були присутні головний інженер заводу ОСОБА_2,директор по виробництву ОСОБА_4, директор МТС ОСОБА_5 та інші особи. Збори були скликані по ініціативі головного інженера заводу ОСОБА_2 На зборах вирішувались виробничні питання. Дійсно на зборах виступав ОСОБА_2 Відповідно до наданого позивачем протоколу загальних зборів від 03.10.2008 року будь-яких повідомлень з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1, про отримання грошей від ОСОБА_3, не зафіксовано.

Дану обставину також підтверджується показами свідків, які допитані в судовому засіданні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інфіормації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку встановленому ЦК України.

Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

За змістом ст.47 ЗУ „Про інформацію, порушення законодавства України про інформацію тягне за собою, зокрема, цивільно правову відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчинені таких порушень, як поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганблять честь і гідність особи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.47 1 цього ж закону, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком, образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних данни, зокрема критика, фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості..

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, до відомостей, що ображає особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність та ділову репутацію громадянина або установи в громадської думки або думки окремих громадян з точки зору виконання законів, загальноприйнятих правил співіснування та принципів людської моралі (п.3 Постанови ПВС України№7 від 28.09.1990 р.).

Відповідно дос т.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно зі ст.8 Конституції України має найвищу юридичну силу.

Відповідно дос т.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, передбачено, що кожна особа має право на свободу виявлення поглядів. Дане право включає свободу дотримуватися поглядів, отримувати і розповсюджувати інформацію та ідеї без втручання зі сторони державних закладів не залежно від кордонів.

Рішення Європейського суду суттєво доповнюється поняття цього права особи, зокрема по справі „Лингенс проти Австрии, Європейський суд встановив ряд принципів, які мають загальний характер та в силу правовового прецендента в понятті конвенції, а саме:

- свобода у виявлені поглядів є одною з основ демократичного суспільства і її здійснення по формі та змісту може також викликати почуття образи, обурення, неспокою. Такими є вимоги плюралізму;

Необхідно розмежувати факти наявність яких можливо доказати і оцінюючи судження, правдивість яких доказати неможливо, а вимоги доказати правдливість оціночного судження є порушення самої свободи поглядів.

Суд повно та всебічно вивчив зібрані по справі докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що в задоволенні позову позивачу необхідно відмовити., оскільки позивачем не доведено, а в судовому засіданні не встановлено факту розповсюдження відповідачем ОСОБА_2, ОСОБА_3 інформації, щодо отримання позивачем грошей від працівників, яка порочить честь і гідність та ділову репутацію позивача.

Позивачем не зазначено про які гроші йдеться мова, на що вони збирались, відповідно до чого передавались або повинно були бути передані гроші.

Судом також враховане, що збори відбулись 03.10.2008 році, а позивач звернувся до суду лише16.09.2009 році, тобто через майже рік після проведення зборів.

З боку позивача ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу на підтвердження його позовних вимог.

Аналізуючи викладені вище, обставини справи та враховуючи європейські стандарти в реалізації прав та свобод людини, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в звязку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.34 Конституції України, ст.4,10, 60, 213-125 ЦПК України, ст.277 ЦК України, ст.47 ЗУ „Про інформацію, Постанови Пленуму ВС України №7 від 28.09.1990 р., суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні цивільного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ВАТ Кременчуцький сталеливарний завод про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня складання рішення в повному обсязі. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.01.2011р.