Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року м. Київ

Колегія судців судової палата в цивільних справах Апеляційного суду у Київської області у складі:

Г оловуючого судді: Мережко М.В.

суддів: Малорода О.І., Г олуб С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 28 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі про зобовязання провести перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі та зазначав, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи внаслідок професійного захворювання, повязаного з роботами по ліквідації на ЧАЕС. Вказував на те, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі протиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 28 травня 2009 року позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірною відмову відповідача щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які "постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком. Зобовязано Управління ПФУ у Кагарлицькому районі здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з 1 січня 2008 року згідно зі ст.ст. 50, 54 4.4 цього Закону, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальної пенсії за віком..

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФУ у Кагарлицькому районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в позові в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Кагарлицькому районі Київської області як потерпілий 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС,) та є інвалідом 2-ї групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1, оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував основну та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч.5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п. 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення перерахунку та виплат основної та додаткової пенсії, починаючи з 01.01.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС, Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, момент звернення до суду - 15.04.2009 року (згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві - а.с. 2) та межі позовних вимог, останні підлягають задоволенню з 22.05.2008 року по 15.04.2009 року, з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В іншій частині постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм 'матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 309, 313, 314, 316, ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 28 травня 2009 року в частині зобов»язання управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної ^ пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю як особі, віднесеній до І категорії, інваліду II групи в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01 січня 2008 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю як особі, віднесеній до І категорії , інваліду II групи в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22 травня 2008 року по 15 квітня 2009 року.

Постанова набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: