РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно і виселення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 р. закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно і виселення. (В подальшому найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк»),

Позивач вказує на те, що 04.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № СVX0GA00000068. Згідно умов договору Банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 57256, 80 дол. США на споживчі цілі, а також суму у розмірі 5256,80 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.07.2010 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2, і ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 9 листопада 2009 року заборгованість перед банком складає 62841,69 дол. США просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №АДРЕСА_1, належну на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_5, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені відповідачів договору будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та виселити осіб, які проживають в зазначеній квартирі.

В подальшому позивач уточнив свої вимоги. Вказуючи на те, що станом на 29 квітня 2011 року заборгованість перед банком збільшилась і становить 89992,06 дол. США, що складається з основного боргу - 50568,80 дол. США, відсотків - 20447,27 дол. США, комісії - 3224 дол. США, пені - 15751,99 дол. США, просив суд в рахунок погашення заборгованості, всього у розмірі 716822 грн. 75 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру №АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу,виселити громадян, які зареєстровані і проживають у зазначеній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просила про його задоволення. Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те, що не була належним чином попереджена банком про наявність заборгованості за договором кредиту та наслідків її непогашення.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № СVX0GA00000068.

Згідно умов договору Банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 57256, 80 дол. США на споживчі цілі, а також суму у розмірі 5 256, 80 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.07.2010 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2, і ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту в порядку та строки, передбачені графіком.

У відповідності до умов договору у визначений період оплати щомісяця позичальник повинен сплачувати банку кошти у сумі 826 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно п.4.1 кредитного договору за порушення термінів оплати відсотків відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_4 свої зобовязання за договором виконав частково. Внаслідок чого має перед банком заборгованість всього у розмірі 89992,06 дол. США.

Відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» іпотека є одним із видів забезпечення виконання зобовязання, яке повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

У відповідності до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до названого Закону.

В судовому засіданні встановлено, що банком не було надіслано письмової вимоги відповідачам про усунення порушень щодо строків сплати платежів та заборгоаваності, що виникла. Іпотекодавці не були попереджені, що у випадку залишення цієї вимоги без задоволення, банк зверне стягнення на спірну квартиру, передану в іпотеку за договором кредиту в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань.

За таких обставин суд вважає, що позов Банку до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно і виселення є передчасним та необгрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно і виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можутьподати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська