АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-4490/2011 р. Головуючий 1 інст.: Задорожний М.І.
Категорія - «земельні правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Рогачевській С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

У січні 2010 року Богун О А. звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що на підставі договору дарування від 18 червня 2009 року їй на праві власності належить 59/100 частин жилого будинку з господарськими будівлями по вул. Авіаційній № 19 в м. Харкові. Інші 41/100 частини належать відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з рішенням виконкому Дзержинської районної ради м. Харкова № 20 від 26 липня 1955 року площа земельної ділянки під домоволодінням становить 1938 кв. метрів. Посилаючись на те, що вона бажає оформити речові права на частину земельної ділянки, але відповідач на її звернення з цього приводу не реагує, та враховуючи, що на час виникнення спільної часткової власності її частка у праві власності на будинок складала 78/100, а частка відповідача - 22/100, з урахуванням уточнених у листопаді 2010 року позовних вимог, ОСОБА_2 просила визначити порядок користування земельною ділянкою згідно з другим варіантом судово-технічної експертизи № 614 від 02 серпня 2010 року, відповідно до якого передати їй у користування земельну ділянку № 1 з боку домоволодіння № 17 площею 1444 кв.м. та ділянку № 1а з боку домоволодіння № 21 площею 68 кв.м., а всього передати земельну ділянку площею 1512 кв.м. Відповідачу передати земельну ділянку № II з боку домоволодіння № 21 площею 426 кв.м., встановити порядок користування домоволодінням згідно з другим варіантом висновку експертизи, згідно з яким виділити їй частину жилого будинку літ. «А-1», що складається із приміщень кв. 1, службові будівлі - сараї літ.літ. «Б», «б», «61», «О», льох літ. «Е», споруди - ворота № 1, огорожу № 3, хвіртку № 6. У користування ОСОБА_1 виділити частину жилого будинку літ. «А-1», що складається із приміщень кв. 3, споруди - огорожу № 9, ворота № 10 та № 12, хвіртку № 11, зобов'язати відповідача перенести паркан на території домоволодіння згідно межі розподілу, запропонованої у другому варіанті експертизи.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року позов задоволено. Встановлено порядок користування домоволодінням № 19 по вул. Авіаційній в м. Харкові відповідно до другого варіанту висновку судово-технічної експертизи № 614 від 02 серпня 2010 року, згідно з яким ОСОБА_2 виділено у користування частину жилого будинку літ. «А-1», що складається із приміщень кв. 1 (І, ІІІ, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10), службові будівлі - сараї літ.літ. «Б», «б», «61», «О», льох літ. «Е», споруди - ворота № 1, огорожу № 3, хвіртку № 6. У користування ОСОБА_1 виділено частину жилого будинку літ. «А-1», що складається із приміщень кв. 3, споруди - огорожу № 9, ворота № 10 та № 12, хвіртку № 11. Встановлено порядок користування земельною ділянкою згідно з другим варіантом висновку судово-технічної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку № 1 з боку домоволодіння № 17 по вул. Авіаційній площею 1444 кв.м. та ділянку № 1а з боку домоволодіння № 21 площею 68 кв.м., а всього виділено 1512 кв.м. У користування ОСОБА_1 передано земельну ділянку № ІІ з боку домоволодіння № 21 площею 426 кв.м. Визначено межу розподілу земельних ділянок. Зобов'язано ОСОБА_1 перенести паркан на території домоволодіння згідно межі розподілу, запропонованої у другому варіанті висновку експертизи.. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2011,60 грн., нотаріальне посвідчення довіреності в сумі 170,00 грн., 45,5 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 350 грн. за проведення судово-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, посилаючись на те, що порядок користування спірною ділянкою склався у 1975 року і з цього часу не змінювався, а межі земельних ділянок, що перебували у користування співвласників будинку були узгоджені у 1998 року колишніми власниками 59-ти та 41/100 частин будинку - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, просили визначити порядок за фактичним користуванням відповідно до першого варіанту висновку судово-технічної експертизи. В частині визначення порядку користування жилим будинком та господарськими будівлями рішення суду першої інстанції не оскаржене.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визначаючи порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом судово-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спільної часткової власності на жилий будинок співвласники володіли 22- ма та 78/100 частинами будинку, а тому саме в таких частинах має бути визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне їм нерухоме майно.

Проте погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що з 1928 року до 1955 року домоволодіння № 19 по вул. Аіаційній в м. Харкові було зареєстровано в рівних частинах за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору про забудову земельної ділянки від 15 вересня 1928 року.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 20 від 26 липня 1955 року площа земельної ділянки за вказаною адресою становить 1938 кв. метрів.

На підставі укладеного 18 червня 2009 року договору дарування ОСОБА_2 є власником 59/100 частин жилого будинку з господарськими будівлями по вул. Авіаційній № 19 в м. Харкові. 41/100 частини будинку належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 2008 року.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 4 ст. 120 Земельного кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 «ґ» та п. 21 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою,

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначених вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, дійсних обставин справи належним чином не з'ясував та дійшов помилкового висновку, що порядок користування земельною ділянкою має бути визначений відповідно до часток колишніх співвласників будинку, які складали 22-і та 78/100 його частин.

Як убачається із матеріалів справи, у 1998 році ДП «Східне державне підприємство геодезії, картографії та геоінформатики» було виконано технічний звіт по інвентаризації земельної ділянки власника 41/100 частин будинку № 19 по вул. Авіаційній в м. Харкові ОСОБА_7, яка 14.04.2001 року продала зазначену частку будинку ОСОБА_8, після смерті якого право власності у 2008 році перейшло до відповідача. Технічний звіт інвентаризації містить план та узгодження зовнішніх меж фактичного землекористування з власником 59/100 частин будинку ОСОБА_3, право власності на зазначену частину будинку після якої на підставі договору дарування від 18.06.2009 року перейшло до позивачки ОСОБА_2

10 серпня 1998 року виконавчим комітетом Харківської міської ради ОСОБА_7 було видане паспорт земельної ділянки площею 684 кв. метрів.

Крім того, з матеріалів виконаної у 1998 році ДП «Східгеоінформ» інвентаризації земельної ділянки власника 59/100 частин будинку за вказаною адресою ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4, якій належало на той час 41/100 частина будинку, також погодила межі фактичного землекористування, по встановленим межам претензій не заявляла.

Відповідно до першого варіанту висновку судово-технічної експертизи № 614 від 02 серпня 2008 року запропоновано визначити порядок користування земельною ділянкою по вул. Авіаційній № 19 в м. Харкові по фактичному користуванню, згідно з яким: у користування ОСОБА_2 виділити земельну ділянку № І з боку домоволодіння № 17 по вул. Авіаційній на площею 1255 кв.м. У користування ОСОБА_1 виділити земельну ділянку № II з боку домоволодіння № 21 по вул. Авіаційній площею 683 кв.м. Межу розподілу прокласти за лінією АБВГД: відрізок АБ, довжиною 3,75 м., прокладений від червоної лінії забудови, на відстані 16,20 м. від правої межі; відрізок БВ, прокладений по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами; відрізок ВГ, довжиною 3,35 м., прокладений по стіні житлового будинку літ. «А-1»; відрізок ГД, довжиною 37,0 м., прокладений по існуючий огорожі до тильної межі.

Враховуючи, що фактичний порядок користування спірною ділянкою склався у 1975 року і з цього часу будь-яких претензій колишні та наступні власники будинку з цього приводу не заявляли, а у 1998 році співвласниками будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було узгоджено межі земельних ділянок, які відповідають порядку користування, що склався, судова колегія дійшла висновку про необхідність визначення порядку користування землею відповідно до першого варіанту судово-технічної експертизи № 614, тобто за фактичним користуванням.

Не можна також погодитись з висновками суду в частині стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу та посвідчення довіреності позивачки нотаріусом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу,

Частиною 2 статті 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничні розміри компенсації витрат затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.06 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Згідно з додатком до зазначеної постанови граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Із матеріалів справи вбачається, що витрати на правову допомогу ОСОБА_2 складають 2 011 грн. 60 коп., але розрахунків цієї суми відповідно до вказаної постанови, матеріали справи не містять.

Виходячи з цього, судова колегія вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по оплаті правової допомоги скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Не підлягають стягненню з відповідача і понесені ОСОБА_2 витрати на посвідчення довіреності представнику, оскільки зазначені витрати до судових законом не віднесені.

Оскільки порушення норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи в тій частині, що оскаржується, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по вул. Авіаційній № 19 в м. Харкові відповідно до першого варіанту (додаток А3) висновку судово-технічної експертизи № 614 від 02 серпня 2008 року, згідно з яким: у користування ОСОБА_2 виділити земельну ділянку № І з боку домоволодіння № 17 по вул. Авіаційній площею 1255 кв.м. У користування ОСОБА_1 виділити земельну ділянку № II з боку домоволодіння № 21 по вул. Авіаційній площею 683 кв.м. Межу розподілу прокласти за лінією АБВГД: відрізок АБ, довжиною 3,75 м., прокладений від червоної лінії забудови, на відстані 16,20 м. від правої межі; відрізок БВ, прокладений по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами; відрізок ВГ, довжиною 3,35 м., прокладений по стіні житлового будинку літ. «А-1»; відрізок ГД, довжиною 37,0 м., прокладений по існуючий огорожі до тильної межі.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат, повязаних з наданням правової допомоги та нотаріальним посвідченням довіреності, а також зобовязання ОСОБА_1 перенести існуючий на земельній ділянці паркан скасувати, у задоволенні позову в цій частині ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді