АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - «житлові правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.

суддів: Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - орган опіки та піклування Дзержинської районної у м. Харкові ради про визнання права користування житловим приміщенням, вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

встановила:

У лютому 2008 року ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що після реєстрації 27 липня 2002 року з відповідачем ОСОБА_1 шлюбу, вона за згодою інших членів сімї вселилась до квартири № 185 в будинку № 78 «А» по проспекту Перемоги в м. Харкові. 5 серпня 2003 року від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_6, який також проживав у вищевказаній квартирі, за даним місцем проживання перебував на обліку в дитячій лікарні та відвідував дошкільний заклад.

Посилаючись на те, що у серпні 2007 року ОСОБА_1 вигнав її з дитиною з квартири та замінив вхідні двері, чим створив перешкоди у користування житловим приміщенням, ОСОБА_2 просила визнати за нею та її малолітнім сином ОСОБА_6 право користування квартирою № 185 в будинку № 78 «А» по проспекту Перемоги у місті Харкові, вселити їх у вказану квартиру та зобовязати відповідачів не чинити перешкод у проживанні в ній.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на те, що позивачка за власним бажанням покинула спірне приміщення та вибула на інше постійне місце проживання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням - квартирою № 185 в будинку № 78 «А» по проспекту Перемоги в м. Харкові, ухвалено вселити їх в квартиру та зобовязано відповідачів не чинити їм перешкод у проживанні в квартирі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 2002 року, а її малолітній син - з моменту народження, постійно проживали в квартирі № 185 в будинку № 78 «А» по проспекту Перемоги в м. Харкові, як члени сім'ї наймача, а тому правомірно набули право користування цією квартирою, хоча і не були зареєстровані в ній через небажання відповідача.

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 64 ЖК члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають із договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно зі ст. 65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом зазначених норм наймач вправі вселити в жиле приміщення свою дружину, яка набуває права користування цим приміщенням, якщо при вселенні між нею, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 вселилася у 2002 році до квартири № 185 в будинку № 78 «А» по проспекту Перемоги в м. Харкові за згодою всіх членів сім'ї наймача і проживала в цій квартирі до 2007 року як дружина відповідача.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2 вселилась до вказаної квартири за згодою всіх членів сім'ї наймача, це приміщення було постійним місцем її проживання, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2007 рік позивачка вела з наймачем спільне господарство та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачці у користуванні жилим приміщенням, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Обставин, які дають можливість стверджувати про наявність між сторонами іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, під час розгляду справи не встановлено.

Позивачем не надано і матеріали справи не містять належних доказів вибуття ОСОБА_2 разом з малолітнім сином на постійне проживання в інше жиле приміщення в с. Вільхівка Харківського району Харківської області, у звязку з чим доводи апелянта про втрату ОСОБА_2 права користування спірною квартирою є безпідставними.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді