Справа № 22-ц-4793/11 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А. М.
Провадження № 22-ц/1390/4622/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Мусіної Т.Г., Шумської Н.Л.

при секретарі: Гордій У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2011 року та на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до КП «Будинкова управа № 3» про захист честі гідності та ділової репутації,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_2 до комунального підприємства "Будинкова управа №3" м. Дрогобича про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила позивач, не погодившись з зазначеним судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, таким, що неповно відображає обставини справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того вказує на те, що, постановляючи рішення, суд встановив, що директор КП «Будинкова управа № 3» признає факт надання допуску нею працівників БУ-3 до обслуговування димвентканалів.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в постановленні додаткового рішення.

Ухвалу суду оскаржила позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд, розглянувши позовну заяву, на її клопотання, вийшов за межі позовної заяви, та розглянув повністю конфлікт, що позивач не допускає до проведення ремонту димвентканалу, але не прийняв рішення про обслуговування димвентканалів.

Просить рішення та ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про час та місце судового засіданні, про що свідчать розписки, тому судова колегія у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач 9.12.2010 року звернувся з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є споживачем послуг, які надає відповідач. Відповідач звинувачує її у недопуску працівників КП «Будинкова управа № 3»» м. Дрогобича до її помешкання для обслуговування димовентканалів «6-4», «6-3», «6-2» і надає неправдиву про це інформацію різним структурам.

Позивач вважала, що відповідач робить наклепи на неї, і що в цьому випадку його дії порушують її честь, гідність та ділову репутацію.

Просила зобовязати КП «Будинкова управа № 3» м. Дрогобича спростувати відомості, що її не задовольняють, а саме, що вона не допускає працівників сторони відповідача у свою квартиру для виконання робіт по обслуговуванню димових та вентиляційних каналів, наданих ними у департамент міського господарства, міську раду та інші структури, надати достовірну інформацію, що вона безперешкодно допускала та допускає працівників сторони відповідача у свою квартиру для проведення робіт по обслуговуванню димовентиляційних каналів .

Судом встановлено зі змісту листів №969/06 від 10.11.2010 року, №1065/06 від 06.12.2010 року, №901/06 від 12.10.2010 року, №925/06 від 20.10.2010 року, №686/06 від 23.07.2010 року, що позивач не допускала працівників КП «Будинкова управа №3» до своєї квартири для проведення робіт по обслуговуванню димовентиляційних каналів.

Про ці обставини КП «Будинкова управа №3» складені акти, які не оскаржені.

Вбачається, що позивач в позовій заяві просила спростувати відомості, які подані департамент її та міську раду та інші структури, а щодо спростування відомостей в актах складених КП «Будинкова управа №3» не покликалась.

Згідно листа №999/06 від 19.11.2010 року встановлено, що в помешканні позивача відповідачу слід виконати роботи по ремонту ДВК, що в свою чергу пояснює те, що відповідачем димовентиляційні канали систематично обслуговувались, тобто оглядались та прочищались, однак сам факт щодо неможливості провести в помешканні позивача роботи по ремонту ДВК через не допуск до житла підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, а саме листом №585/06 від 24.06.2010 року, копія якого є в справі.

Виходячи з наведеного, суд не прийшов до вірного висновку, що в діях відповідача наявність будь-яких винних дій щодо розповсюдження неправдивої інформації стосовно останньої.

Апелянт покликається на те, що суд при цьому встановив, що вона допускає до житла працівників КП «Будинкова управа №3» до своєї квартири для проведення робіт по обслуговуванню димовентиляційних каналів.

Ці обставини суд вказав в своєму рішенні та належно оцінив.

Так суд вказав, що згідно п.2 листа №164/06 від 19.02.2010 року, копія якого є в матеріалах справи, видно, що в квартирі позивача (кв.№6 буд. 23, майдан ОСОБА_3 м. Дрогобич) роботи по обслуговуванню димовентканалів проводились.

Суд також вказав, що аналогічна інформація міститься у листі №212/06 від 03.03.2010 року.

Згідно актів, про періодичну перевірку і прочистку димових і вентиляційних каналів від лютого 2009 року, від 27 листопада 2009 року, від лютого місяця 2010 року, від 22 грудня 2010 року, копії яких є в матеріалах справи, видно, що в квартирі позивача (кв.№6 буд. 23, майдан ОСОБА_3 м.Дрогобич) є вентиляційні та димові канали і які періодично оглядаються та прочищаються.

Однак ці обставини встановлені не можуть бути підставою для задоволення позову, т.я., на не встановлено, що саме щодо цієї інформації в позовних вимогах зазначала позивач.

До того ж з матеріалів справи встановлено, що між сторонами є конфлікт щодо чистки димовентканалів і позов подано з метою встановити докази, що має місце неналежне виконання відповідачем ремонтних робіт димовентканалів в квартирі позивача.

Суд прийшов до висновку, що в діях відповідача немає будь-яких винних дій щодо умисного не проведення зі своєї сторони ремонтних робіт димовентканалів в помешканні ОСОБА_2, на що скаржилась у департамент міського господарства та міську раду позивач.

У вказаних листах КП «Будинкова управа №3» надсилало відповіді на скарги позивача у департамент міського господарства та міську раду саме з приводу конфлікту по ремонтних робіт димовентканалів та не встановлено, що відомості в цих листах були спрямовані на приниження честі, гідності, ділової репутації позивача.

Крім того судова колегія враховує і те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не є конкретизовані, т.я. не вказано саме в яких листах позивач просила спростувати інформацію.

Представник позивача ОСОБА_3 приймав участь в судовому засіданні та не уточнив позовні вимоги, хоча позивач в позовій заяві ОСОБА_2 покликалась, що вкаже листи, які їй стануть відомі під час розгляду справи та в яких слід спростувати відомості.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не уточнював позовних вимог, а тому суд не вправі був розглядати обставини щодо відомостей за період після подачі позовної заяви, тобто після 9.12.2010 року.

Вибір способу захисту особистого немайнового права належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, проте вони повинні бути визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, право на застосування яких виникає у потерпілої особи у разі порушення її цивільного права чи інтересу та застосовуються в залежності від характеру порушення її права чи інтересу.

Отже суд розглянув спір в межах позовних вимог поданих позивачем та вірно відмовив в задоволенні позову.

Встановлено, що після ухвалення рішення 28 січня 2011 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про постановлення додаткового рішення.

Судом встановлено, що в самій заяві не вказано саме за яких конкретних причин суд повинен винести додаткове рішення.

Суд в ухвалі від 22 червня 2011 року вказав, що в мотивувальній частині рішення від 28.01.2011 року, судом зазначено всі дані, з яких позивачу було відмовлено у позові, а саме було встановлено факт недопуску стороною позивача до свого помешкання. Також із зазначених у мотивувальній частині рішення підстав було відмовлено у стягненні моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали докази, не ухвалено рішення;суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягнення, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених статтею 367 ЦПК України;судом не вирішено питання про судові витрати.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до вірного висновку, що клопотання є безпідставне і не підлягає до задоволення та з такими висновками погоджується судова колегія.

Тому покликання апелянта на те, що рішення та ухвала не відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підлягають скасуванню, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення та ухвала відповідають вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1 ст.312, п.1 ч.1, ч.1 п.5 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2011 року та ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_4