Справа №22-ц-2010/11 14.07.2011 14.07.2011 14.07.2011
Провадження №22-ц/510/11
Головуючий по 1 інстанції Спінчевська Н.А. Категорія 52 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів: Шаманської Н.О., Коломієць В.В.,

при секретарі Недо К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Лакталіс-Миколаїв» (далі ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв»)

про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

3 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» про визнання незаконним наказу № 28-к від 8 лютого 2011 року про його звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з травня 2006 р. працював у відповідача в якості водія автотранспортних засобів відділу збору та доставки сировини, є членом профспілки цього підприємства. Наказом від 8 лютого 2011 р. був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників. Вважає звільнення незаконним, оскільки профспілка підприємства відмовила у дачі згоди на скорочення його посади та наступне звільнення. Незаконним звільненням йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 15 000 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнення працівника з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За змістом ст.43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу профспілкової організації, членом якої є працівник, не пізніш як через місяць з дня одержання згоди профспілкового органу.

Згідно з вимогами ч.7 ст.43 КЗпП рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Судом встановлено, що з 11 травня 2006 р. ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», де працював в якості водія автотранспортних засобів відділу збору та доставки сировини.

В період з 5 по 15 листопада 2010 року з метою скорочення витрат з утримання транспортних засобів адміністрацією ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» було прийнято рішення про скорочення дванадцяти посад водіїв автотранспортних засобів відділу збору та доставки сировини, одну з яких займав позивач (наказ № 904-П від 15.11.2010р.).

3 грудня 2010 р. першим заступником генерального директора ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» був виданий наказ № 975-П, яким позивач попереджений про його наступне звільнення з 8 лютого 2011 р. Листом від 10.01.2011 р. позивачу запропоновано декілька посад, від переведення на які ОСОБА_2 відмовився (а.с.76).

10 січня 2011р. ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» звернулося до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.40 КЗпП у звязку зі змінами в організації виробництва, скороченням штату працівників. Рішенням профспілкового комітету підприємства від 14 січня 2011 р. в дачі згоди на звільнення ОСОБА_2. з посади відмовлено з посиланням на те, що адміністрація ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» не проводила консультації з профспілковим комітетом стосовно визначення та затвердження заходів для запобігання звільнення працівника, його можливого працевлаштування та забезпечення соціальної підтримки (а.с.18). Але, наказом № 28-к генерального директора ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» від 8 лютого 2011р. позивача було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників.

Зі змісту рішенням профспілкового комітету підприємства від 14 січня 2011 р. вбачається, що в ньому немає посилань на порушення адміністрацією норм трудового законодавства щодо підстав і порядку звільнення позивача, як конкретного члена профспілки. Крім того, доводи профспілки спростовуються наданими відповідачем в процесі судового розгляду письмовими доказами: листом ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» на адресу голови профспілки від 25.11.2010р., протоколом зустрічі представників адміністрації і профспілки від 18.01.2011р., доповідними записками першого заступника генерального директора директора по виробництву від 14.12.2010р., 29.12.2010р., 26.11.2010р. (а.с.36, 39-41, 43-45).

Отже, даючи оцінку рішенню профспілкового комітету ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова в наданні згоди на звільнення позивача є необґрунтованою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони, та прийшов до вірного висновку про те, що позивач був звільнений з посади водія автотранспортних засобів з додержанням вимог трудового законодавства, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

В огляду на викладене посилання апелянта на те, що звільнення є незаконним у звязку з відсутністю згоди профспілкового органу, не можуть бути прийняті до уваги.

При встановлені вищезазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

За таких обставин рішення суду першій інстанції є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді