Справа № 22Ц-2128/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 57 Доповідач: Іващук В. А.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Староміського відділу Державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Вінницького міського управління юстиції на ухвалу Староміського районного суду м. Вінниці від 2 червня 2011 року про скасування постанов державного виконавця за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «Надра»на дії державного виконавця,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 2 червня 2011 року скаргу ПАТ КБ «Надра»на дії державного виконавця задоволено.

Скасовано постанови виконавчої служби № 26345365 про відкриття виконавчого провадження від 1 квітня 2011 року Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції та постанови №22804413 про стягнення виконавчого збору від 31 березня 2011 року Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції.

Стягнуто з Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.

У апеляційній скарзі Староміський ВДВС Вінницького міського управління юстиції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Представник ПАТ КБ «Надра»заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність. Просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено і не оспорюється учасниками розгляду, що згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниця від 11 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ВАТ КБ «Надра» з останнього на користь ОСОБА_6 стягнуті грошові кошти в розмірі 15001,86 доларів США, що еквівалентно 118 664 грн.71 коп. та судові витрати.

Не оспорюється також, що 22 листопада 2010 року ОСОБА_6 було видано виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення.

24 листопада 2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження відповідною постановою (а.с. 50).

Цією постановою державного виконавця боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду до 30 листопада 2010 року та попереджено, що при невиконанні рішення суду добровільно у встановлений державним виконавцем строк рішення буде виконано примусово зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат повязаних з провадженням виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 1 грудня 2010 року дане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження (а.с. 48).

31 березня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ВАТ КБ «Надра» виконавчого збору у розмірі 11878, 40 коп., оскільки боржник у наданий державним виконавцем строк не виконав добровільно рішення суду (а.с.34).

31 березня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі поданої заяви стягувача (а.с.47).

1 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 31 березня 2010 року про стягнення з боржника ВАТ КБ «Надра» виконавчого збору у розмірі 11878, 40 коп. (а.с.36).

Задовольняючи скаргу ПАТ КБ «Надра» на дії державного виконавця та скасовуючи постанови державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 31 березня 2011 року про стягнення виконавчого збору та від 1 квітня 2011 року про відкриття виконавчого провадження суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки у державної виконавчої служби не було ніяких правових підстав для стягнення з ПАТ КБ «Надра» виконавчого збору.

Такий висновок суду не відповідає встановленим судом обставинам та до такого висновку суд дійшов при помилковому витрактуванні норм матеріального права, а також при неправильному застосуванні норм процесуального права.

При вирішенні цього питання крім норм Закону «Про виконавче провадження»суду слід керуватися спеціальними нормами процесуального права, зокрема правилами статті 387 ЦПК України.

За частинами 2 та 3 вказаної статті цього Кодексу у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом неправильно витрактувані та застосовані положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження»та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») №2677-VI від 4 листопада 2010 року (далі Закон №2677-VI), яким прийнято нову редакцію Закону України «Про виконавче провадження».

Положення пункту 4 ОСОБА_7 «Прикінцеві та перехідні положення»Закону №2677-VI від 4 листопада 2010 року щодо строків предявлення до виконання виконавчих документів виданих до набрання чинності цим Законом не підлягають застосуванню при вирішенні судом скарги на дії державного виконавця у цій справі, оскільки у скарзі не йдеться про строки предявлення до виконання виконавчого документа і такі обставини судом не досліджувалися.

Державним виконавцем правильно застосовані положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №2677-VI від 4 листопада 2010 року, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, оскільки на час прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця (31 березня та 1 квітня 2011 року) діяли положення Закону саме в цій новій редакції.

Оскаржувані рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень і права заявника порушені не були.

Виходячи із положень частини 3 статті 387 ЦПК України та за таких обставин, підстав для задоволення скарги ПАТ КБ «Надра» немає.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №2677-VI від 4 листопада 2010 року, боржник зобовязаний підтвердити документально повне виконання судового рішення самостійно (добровільно).

Такого документального підтвердження про повне виконання судового рішення самостійно боржник державному виконавцю не направляв та не повідомляв державного виконавця про це у будь-який інший спосіб.

За таких обставин 31 березня 2011 року державним виконавцем правомірно було прийнято постанову про стягнення судового збору з ВАТ КБ «Надра» та відповідно прийнято постанову від 1 квітня 2011 року про відкриття виконавчого провадження по стягненню вказаного судового збору.

Правила частини 1 статті 28 цього ж Закону передбачають стягнення виконавчого збору навіть у випадку повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача, а тому посилання на факт повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача ОСОБА_6 (а.с. 45,47) не є підставою для визнання прийнятих рішень та дій державного виконавця неправомірними.

За таких обставин постановлену ухвалу суду не можна визнаною такою, що постановлена з додержанням вимог закону.

Дії державного виконавця та його оскаржувані рішення були вчинені та прийняті відповідно до закону, в межах його повноважень і права заявника порушені не були, а тому виходячи із правил частини 3 статті 387 ЦПК України подана скарга задоволеною бути не може.

Відповідно до правил пункту 2 частини 1 статті 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову з цього питання, якщо воно вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали з цього питання апеляційним судом, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та допущено неправильне застосування норм матеріального права яке врегульовує вирішення судом поданої скарги на дії державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 386, 387, 303, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1 п.6 , 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Староміського районного суду м. Вінниці від 2 червня 2011 року скасувати.

Постановити ухвалу з цього питання.

У задоволенні скарги ПАТ КБ «Надра» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом вірно: