АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2812/11 Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М., суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М. при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

31 травня 2010 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ЗАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила суд визнати недійсною з 17 травня 2007 року умову пункту 2.3.3. Кредитного договору від 17 травня 2008 року № РLJОGА00000019 в частині щодо такої події, як право Банку при зміні облікової ставки НБУ в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки; визнати незаконним з 07 листопада 2008 року збільшення ЗАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки за користування кредитом за Кредитним договором від 17 травня 2008 року № РLJОGА00000019 до 13,8 %, стягнення щомісячних платежів у розмірі 1704,62 дол. СПІА. Просила зобовязати банк зарахувати 2190,08 дол. США, які були сплачені нею банку в період з 07 листопада 2008 року по 07 травня 2010 року в рахунок платежів за перші наступні два місяці після вступу рішення в законну силу та зобовязати банк дотримуватися графіка й розміру платежів від 17 травня 2007 року - тобто нараховувати суму у розмірі 1588,47 дол. США щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 17 травня 2007 року між сторонами був укладений вказаний вище кредитний договір. Договір був укладений на бланку стандартної форми наданої Кредитором. Відповідно до абзацу 3 п. 7.1 Договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» встановив щомісячний розмір оплати у сумі 1588,47 доларів США. Поряд зцим , відповідно до п. 2.3.1 Кредитного договору банк отримав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, у тому числі в разі зміни облікової ставки НБУ. Позивач заперечувала правомірність вказаної умови договору, не погоджуючись з нею та вважаючи такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача - задоволено.

Визнано недійсною з 17 травня 2007 року умову пункту 2.3.1 Кредитного договору від 17 травня 2008 року № РLJОGА00000019 в частині щодо такої події, як право Банку при зміні облікової ставки НБУ в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки.

Визнано незаконним з 07 листопада 2008 року збільшення Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором від 17 травня 2008 року № РLJОGА00000019 до 13,8 %, стягнення щомісячних платежів у розмірі 1704,62 долари США.

Зобовязано Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» зарахувати 2439,15 доларів США, які сплачені ОСОБА_3 ЗАТ КБ «ПриватБанк» в період 07 листопада 2008 року по 31 серпня 2010 року, в рахунок платежів за перші наступні два місці після вступу рішення у законну силу.

Зобовязано банк дотримуватися графіка і розміру платежів від 17 травня 2007 року - тобто нараховувати суму у розмірі 1588,47 доларів США щомісячно.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави державне мито в сумі 51 грн.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

У березні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Ленінського районного суду м.Полтави заяву про перегляд заочного рішення від 27 вересня 2010 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09 червня 2011 року у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача - відмовлено за безпідставністю.

17 червня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2010 року, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала своє заперечення в якому просила скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія судців, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Виходячи з положень п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 травня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір № РLJОGА00000019, відповідно до якого позивачу було надано кредит у сумі 111258,00 доларів США на наступні цілі: будівництво будинку, сплату щомісячних платежів у сумі 1588,47 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 17 травня 2017 року.

Відповідно до п.2.3.1 Договору, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредйтом при зміні кошжшктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% порівняно з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки ЕБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Вказана умова договору не суперечить положенням ч. 1 ст. 212 та ч. 1 ст. 651 ЦК України.

З 07 листопада 2008 року відсоткова ставка за вказаним кредитним договором була підвищена до 13,08 % на рік. Листом №20.1.3.2/6-22855/7963, відправленим на адресу ОСОБА_3 01 листопада 2008 року та отриманим нею 11 листопада 2008 року, відповідач повідомив позивача про збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором№ РLJОGА00000019 від 17 травня 2008 року /а. с. 9,10, 64/.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсною умову пункту 2.3.1 Кредитного договору щодо права Банку при зміні облікової ставки НБУ в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки та визнання незаконним з 07 листопада 2008 року підвищення відповідачем процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором від 17 травня 2008 року № № РLJОGА00000019 до 13,8 % річних, районний суд, посилаючись на норми ст. 1056-1 ЦК України та ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», помилково не врахував положення ст. 58 Конституції України щодо зворотності дії нормативно-правових актів у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, яким ЦК України було доповнено ст. 1056-1, набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Згідно з п. 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Однією з таких підстав є підвищення облікової ставки Національного банку України та нестабільність курсової політики.

Оскільки рішення ПриватБанку про підвищення процентної ставки за договором № РLJОGА00000019 від 17 травня 2008 року прийнято банком згідно умов договору та до набрання законної сили Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», а в самому Законі немає вказівки про зворотну дію в часі, правові підстави для визнання рішення неправомірним та для зобов»язання банку відновити попередній розмір відсотків за користування кредиту - відсутні.

Суд першої інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав та ухвалив помилкове рішення через неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків обставинам справи, що відповідно п. п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у позові ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч.І ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судців,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2010 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Головуючий суддя: /підпис/ Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: