Справа № 22Ц-2123/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Матківська М. В.

Р І Ш Е Н Н Я
Апеляційного суду Вінницької області
від 13 липня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :
Головуючого: Матківської М.В.
Суддів : Сопруна В.В., Медяного В.М.
При секретарі : Сніжко О.А.
За участю : представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В с т а н о в и л а :
У лютому 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивувавши свої вимоги тим, що 25.12.2007 року згідно укладеного сторонами по справі кредитного договору, ОСОБА_4 отримала позичку в банку сумою 55 380 доларів США, які зобовязалася повернути до 24.12.2017 року і сплатити проценти за користування кредитом. У забезпечення виконання кредитного договору відповідач на підставі договору іпотеки надала в іпотеку належний їй будинок по вул. Затишній, 2а в смт. Крижополі Вінницької області. Взяті на себе зобовязання по кредитному договору відповідач не виконує: не повертає борг і не сплачує проценти за користування кредитом, у звязку із чим станом на 4.10.2010 року виникла заборгованість в сумі 53 036,59 доларів США. Тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки і виселити відповідача із належного їй житлового будинку, який являється предметом іпотеки та зняти її із реєстраційного обліку.
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2011 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки: житлового будинку з погосподарськими будівлями, який знаходиться по вул. Затишній, № 2-а в смт. Крижопіль Вінницької області і належить на праві власності ОСОБА_4, з виселенням ОСОБА_4 із житлового будинку № 2-а по вул. Затишній в смт. Крижополі із зняттям з реєстраційного обліку у СГІРФО Крижопільського РВ УМВС.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати в сумі 1820 гр.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним оскільки воно суперечить нормам матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити.

Представник позивача заперечив апеляційну скаргу, вважає її безпідставною, необґрунтованою, тому просить відхилити її, а законне рішення суду просить залишити без зміни.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику 55 380 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,59 % на рік, із кінцевим терміном повернення 24.12.2017 року, а позичальник зобовязалася щомісячно сплачувати суми у повернення кредиту і сплачувати проценти (а. с. 7-9).

В забезпечення виконання кредитного договору сторони 25.12.2007 року уклали договір іпотеки, за умовами якого позичальник надала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок по вул. Затишній, 2-а в смт. Крижополі Вінницької області (а. с. 10-12).

Відповідач не виконувала взяте на себе зобовязання по поверненню боргу і сплаті відсотків за користування кредитом, внаслідок чого допустила заборгованість, яка станом на 4 жовтня 2010 року склала 53 036,59 доларів США (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 575 ЦК України визначено, що одним із видів застави являється іпотека, тобто, застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення ЦК України щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За правилами статті 35 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Така вимога не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Встановлені по справі обставини свідчать, що затримка викликана повідомленням про усунення порушення не спричинить знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Крім таких вимог закону сторонами у договорі іпотеки від 25.12.2007 року також визначено порядок звернення стягнення і реалізація предмету іпотеки. Зокрема пунктом 24 договору передбачено, що у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем, іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

Як встановлено по справі позивачем не виконані вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку»та не виконані умови п. 24 договору іпотеки: ним не було надіслано таку письмову вимогу, адресовану відповідачу, про усунення порушення у вигляді заборгованості по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування ним.

Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і судом при цьому не правильно застосовані норми матеріального закону: Цивільного кодексу України і Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому ухвалене рішення суду про задоволення таких вимог є незаконним і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :