АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-8527/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 19 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Петешенкової М.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок з прибудовами та спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, виселення та визнання права власності на житловий будинок з прибудовами та спорудами,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок з прибудовами та спорудами, посилаючись на те, що 01 лютого 1982 року між ними та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами та спорудами, за умовами якого вони придбали в домоволодінні № 159 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську житловий будинок Б-1 з прибудовами та спорудами.

В ході розгляду справи позивачі уточнили та доповнили позовні вимоги та просили визнати за ними в рівних частках право спільної часткової власності на житловий будинок Б-1, що складається з: 1 коридор, площею 8,3 кв.м., 2 коридор, площею 4,9 кв.м., З житлова, площею 17,5 кв.м., 4 житлова, площею 9,1 кв.м., 5 кухня, площею 5,0 кв.м., 6 комора, площею 1,7 кв.м., загальною площею 46,5 кв.м.. житловою площею 26,6 кв.м., погріб під Б-1, прибудову 6-1, ґанок з козирком б1, тамбур 6-1, сарай Г, убиральня Р, споруди №8, 9, 10, що складає 26/100 частин домоволодіння № 159 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську без додаткових актів введення в експлуатацію.

Не погодившись з позовом ОСОБА_11 і ОСОБА_8 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, виселення, визнання права власності на житловий будинок з прибудовами та спорудами та зобовязання зареєстувати право власності на будинок, посилаючись на те, що 02 вересня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 було укладено договір дарування 1/2 частини домоволодіння № 159 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 Співвласником іншої частини домоволодіння є ОСОБА_8 Оскільки їм не було відомо про наявність у позивачів будь-яких правових підстав для проживання в спірному домоволодіннні, просили визнати договір купівлі-продажу будинку від 01 лютого 1982 року недійсним, виселити позивачів з зазначеного домоволодіння.

Ухвалою Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2011 року провадження по даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 про зобов'язання Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради зареєструвати право власності на житловий будинок Б-1, сіни 6-1, крильце 61, погріб під Б1, сарай Г, убиральню Р, споруди №4, 5, 6, 12, в складі домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, 159 - закрито /а.с. а.с. 52 /.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 - відмовлено / а.с. а.с. 46-51/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права / а.с. а.с. 54-58 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

Судом встановлено, що право власності на домоволодіння № 159 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську вперше було зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30 серпня 1989 року /т. 1, а.с. 25/ та в подальшому перейшло у власність до ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_12

На підставі договору дарування від 05 лютого 1990 року посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-484, ОСОБА_15 подарувала свою частку в рівних долях ОСОБА_16 та ОСОБА_12 по 1/3 частині кожному.

27 травня 1990 року ОСОБА_16 продав належну йому 1/2 частину зазначеного домоволодіння Подян /ОСОБА_8/ Г.О. на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 1990 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

02 вересня 2006 року ОСОБА_12 подарувала належну їй 1/2 частину такого домоволодіння ОСОБА_7 / т.1, а.с. 105 /.

Судом встановлено, що 01 лютого 1982 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 була укладена домашня угода купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами та спорудами, за умовами якої, позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 придбали в домоволодінні №159 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську житловий будинок Б-1 з прибудовами та спорудами, який є самочинно збудованим нерухомим майном / т. 1, а.с. 7 /. Угода посвідчена квартальним комітетом № 12 м. Дніпропетровська.

Статтею 47 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

За змістом ст. 105 ЦК України (в редакції 1963 року) власник самовільно збудованого будинку не набуває права розпорядження цим будинком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що не може таким чином йтися і про виникнення у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на житловий будинок, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу, ОСОБА_10 не мав право розпоряджатися зазначеним будинком, момент нотаріального посвідчення договору так і не настав, а тому вимоги про визнання угоди дійсною та визнання за ними права власності, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що рішенням Леніської районної ради м. Дніпропетровська від 14 липня 1989 року за 360/5 встановлено факт продажу будинку за домашньою угодою ОСОБА_6, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини при відповідному підтвердженні не можуть свідчити про виникнення у позивачів права власності на спірний будинок.

Відповідно до п.п. 1.3, 6.1, 6.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07 лютого 2002 року за № 7/5, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Оформлення права власності на обєкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівницвтом обєкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам. Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адмістрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 923 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів»/чинного на час розгляду справи/ прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно - технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва (далі - закінчені будівництвом об'єкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації.

Згідно п. 14 вишезазначеного Порядоку, в судовому порядку вирішуються спори, повязані з видачею сертифіката відповідності або відмови у його видачі.

Відповідно до Закону України „Про місцеве самоврядування виконавчий комітет міської ради здійснює свої повноваження, зокрема, в частині реєстрації обєктів нерухомого майна шляхом прийняття відповідного рішення про оформлення права власності на обєкт нерухомого майна та на його підставі провадить видачу свідоцтва про право власності.

Згідно п. 14 Порядоку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 923 /чиного на час розгляду справи/, в судовому порядку вирішуються спори, повязані з видачею сертифіката відповідності або відмови у його видачі.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Враховуючи, що порушене відповідачами питання у суді не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право, тобто виконавчим комітетом міської ради рішення про відмому в оформленні права власності на обєкт нерухомого майна не приймалось, звернення відповідачів до суду з позовом про порушення своїх прав передчасний.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або зміни судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: