АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1851/11 Справа № 22ц-5737/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Городничої В.С.

суддів Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.,

при секретарі Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Нікопольський хлібокомбінат» про стягнення недоплаченої суми премії, середнього заробітку за час затримки виплати, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зазначеним рішенням позивачу було відмовлено в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі/т.2,а.с. 1-2/.

Як на підстави апеляційної скарги позивач посилався на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи/т.2, а.с.18/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач з 1988 року працював слюсарем-ремонтником на ВАТ «Нікопольський хлібокомбінат» /т.1,а.с. 2-3/, а 05.05.2009р. він був звільнений з роботи за ч.1 ст.40 КЗпПУ /т.1,а.с. 3/.

Позивач отримував нараховану йому ВАГ «Хлібокомбінат» заробітну плату в повному обсязі та заборгованості на день звільнення не мав, що підтверджується матеріалами справи та його поясненнями.

Колективними договорами за 1996 рік, 2001-2008 роки на підприємстві передбачалася виплата премій працівникам у розмірах встановлених в додатку до колективних договорів.

В положеннях про преміювання затверджені порядок нарахування, затвердження та виплати премії, порядок повного або часткового позбавлення премії, що оформлюються наказами по ВАТ «Нікопольський хлібокомбінат».

Як вбачається з розрахункових листів по заробітній платі ОСОБА_2 йому щомісячно нараховувалась премія, але в різних розмірах і ці розміри менші, ніж передбачено колективними договорами за 1996 рік, 2001-2008 роки. Вказані обставини не оспорювались представником відповідача.

Оскільки, предметом позову є саме неправомірність рішень роботодавця щодо виплати ОСОБА_2 премії в меншому розмірі, ніж передбачено колективним договором, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що до зазначеного трудового спору підлягає застосуванню тримісячний строк з дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права в силу вимог ст. 233 КЗпП України. Позивачу було достеменно відомо про те, яка саме премія йому була нарахована за оспорюваний період, однак він не скористався своїм правом на оскарження відповідних наказів чи рішень адміністрації з цього приводу, а звернувся до суду з цього приводу лише у липні 2009 року/тоді як оспорюваний період зазначає 1996, 2001-2008 роки/. Поважних причин пропуску строку, встановленого законом, суду також надано не було.

Відповідно, суд прийшов до вірного висновку, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки його вимоги стосовно нарахування йому премії в меншому розмірі за 1996 р., 2001-2008 роки безпосередньо повязані з вирішенням спору про стягнення середньої ЗП за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, з тих підстав, що судом не встановлено ніяких порушень діючого законодавства з боку відповідача під час звільнення та здійснення остаточних розрахунків з останнім.

Підстав для скасування рішення суду не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді