Справа № 22-ц-2110/2011 Головуючий у I інстанції Скалозуб О.М.
Категорія цивільна Доповідач - Квач М. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2011 року 07 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, його представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року та на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, зобовязання повернути квартиру, визнання незаконним рішення про реєстрацію договору купівлі-продажу, стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, зобовязання повернути квартиру, визнання незаконним рішення про реєстрацію договору купівлі-продажу, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року скасований арешт на квартиру №4, що знаходиться в буд. 3 по вул. Генерала Корчагіна в м.Ніжині, накладений ухвалою суду від 27.01.2011 року.

В апеляційній скарзі на рішення ОСОБА_5 просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм закону. Доводи скарги зводяться до того, що суд не звернув до уваги на положення ч.4 ст.334 ЦК України, яка станом на день укладення спірного договору передбачала, що право власності у набувача виникає з моменту державної реєстрації договору про відчуження майна. Недотримання цих вимог є підставою для визнання договору нікчемним. Також не застосовано судом ст. 218 ЦК, яка встановлює правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину. Зокрема, апелянт наголошує на тому, що спірний договір власноруч ОСОБА_10 не підписував, також відсутня розписка про підтвердження факту передачі грошей за договором. Також спірний договір не відповідає вимогам Закону України „Про нотаріат, оскільки не містить необхідних пунктів типового договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, перехід права власності засвідчений, але обовязки по утриманню майна, боргові зобовязання з оплати комунальних послуг не визначені сторонами, порядок заселення виселення суперечить ст.ст. 9, 50 ЖК України. Крім того, на думку апелянта, нотаріус, яка посвідчувала правочин, всупереч ст. 137 ЦПК України не надала суду документів, які б свідчили про посвідчення договору про відчуження квартири.

В апеляційній скарзі на ухвалу апелянт просить її скасувати з посиланням на порушення судом норм процесуального права. На думку ОСОБА_5, скасування арешту на квартиру до вступу рішення в законну силу, призведе до заподіяння їй майнової шкоди, адже відповідач ОСОБА_7 має намір терміново продати квартиру іншим особам.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири були дотримані всі істотні умови, а отже, даний правочин відповідав вимогам чинного на той час законодавства (ЦК УРСР 1963 року).

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він повністю відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Позивачка в силу положень ст. 60 ЦПК України не довела та не надала суду переконливих доказів щодо підтвердження своїх вимог. Не надала вона доказів про те, що її батько ОСОБА_10 не підписував договір купівлі-продажу № 798 від 21.04.2003 року про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1, не надала доказів того, що відповідач ОСОБА_7 вчиняв шахрайські дії, маючи на меті незаконно заволодіти квартирою, не довела вона і того, що договір не відповідає вимогам закону, яким на час його укладення були встановлені його порядок і форма.

Також, її твердження про те, що спірний правочин є нікчемним в силу ст. 334 ч.4 ЦК України, оскільки не була проведена його державна реєстрація, є такими, що до уваги не сприймаються та є безпідставними, так як відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу квартири (житлового будинку) підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації у відповідному виконкомі місцевої ради, але зазначена норма таку реєстрацію не повязувала з моментом виникнення права власності на це нерухоме майно і не впливала на сутність договору.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є безпідставними та необгрунтованими, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Ухвала суду про скасування арешту, накладеного ухвалою суду від 27.01.2011 року на квартиру також є законною та відповідає вимогам ч.6 ст.154 ЦПК України, так як у випадку відмови в задоволенні позову, суд одночасно з судовим рішенням постановляє ухвалу, якою скасовує заходи забезпечення позову.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_5 не дають підстав для скасування вірних по суті рішення та ухвали, а отже, враховуючи, що судові рішення відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України, скасуванню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року та рішення Ніжинського міськрайонного суду від 08 червня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: