_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1334/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2011 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

Встановив:

Позивачка у 2004 році звернулась до суду (в провадження судді Калашнікової О.І. справа з березня місяця 2011 року) з вимогами ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2 повернути межову огорожу в попередній стан або сплатити вартість ремонтно-поновлюючих робіт цієї огорожі та стягнути з відповідачки на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. У судовому засіданні представник позивачки уточнив вимоги і просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди -600 грн, на відшкодування моральної шкоди -20000 грн.

Відповідачева сторона позов не визнала.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали по справі, виїхав на місце та оглянув спірну огорожу і встановив наступне:

ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Тимирязєва,80-з у м.Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 5.06.1965 року. Для обслуговування будинку і споруд рішенням Одеської міськради №165-У від 27.06.2006 року ОСОБА_1 у приватно власність передано земельну ділянку площею 0,0524 га по вул.Тимирязєва,80-з у м.Одесі. На підставі зазначеного рішення міськради ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 на праві власності належить 41/100 частка житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Тимирязєва,80-ж у м.Одесі. На підставі рішення Одеського міськвиконкому №364 від 21.03.1998 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 114 кв.м. по вул.Тимирязєва,80-ж у м.Одесі для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд.

Самостійні входи (вїзди) на зазначені земельні ділянки організовані з Тупікового провулку. Земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мають спільну межу довжиною 8,67 м від Тупікового проїзду вглибину забудови. По зазначеній межі існує дві огорожі: з боку ОСОБА_2 частково камяна товщиною 0,12 м висотою 1,7 м та частково з азбестоцементних листів; з боку ОСОБА_1 з металевої сітки, натягнутої на металевий кут та закріпленої частково на азбестових стовпах частково на металевих трубах, висота огорожі 1,47м.

Позивачка стверджує, що у 2001 році ОСОБА_2 самочинно розібрала межову огорожу з металевої сітки, що була натягнута на металевий кут та закріплена на опорах цементно-азбестових стовпчиках, побудувала камяну огорожу таким чином, що опора стала вмурованою в камяну огорожу, і захопила його ділянку на ширину 20 см. і довжину 8,67 м. У листопаді місяці 2001 р. щодо неправомірних дій ОСОБА_2 позивачка звернулась до дільничного комітету №1 Київського району м.Одеси, а у грудні місяці 2004 року звернувся з цим позовом до суду, оскільки ОСОБА_2 не повернула межову огорожу до попереднього стану. З 2001 року огорожа позивачки перебуває в занедбаному стані і позивачева сторона вимагає стягнути з ОСОБА_2 600 грн на виконання ремонтних робіт цієї огорожі. У судовому засіданні представник позивачки стверджував, що ОСОБА_2 шантажує ОСОБА_1 та членів її сімї, коли звертається з неправдивими заявами щодо начебто неправомірних дій ОСОБА_1 до Київського райвідділу міліції, чим завдає ОСОБА_1 моральну шкоду, розмір якої позивачка оцінила у 20000 грн.

На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: договір купівлі-продажу від 5.06.1965 року, за яким Фіногенова (після шлюбу ОСОБА_1) С.М. набула права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок по вул.Тимирязєва, рішення Приморського райвиконкому м.Одеси про надання Латишеву (попередній забудовник) земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, акт встановлення меж ділянки, технічні паспорти на домоволодіння, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0524 га по вул.Тимирязєва,80-з у м.Одесі, акт дільничного комітету від 10.11.2001 року.

Відповідачева сторона, не визнаючи позов, стверджувала, що у 2001 році ОСОБА_2 на належній їй земельній ділянці побудувала огорожу (частково з цегли, частково з азбестоцементних листів, довжиною 8,67 м., яка відповідає санітарним і будівельним нормам і правилам. При будівництві огорожі права та інтереси ОСОБА_1 не були порушені. Металева огорожа перебуває у занедбаному стані тому що позивачка не утримує огорожу, яка була встановлена у 1975 році, належним чином.

При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 не підлягаючим задоволенню з таких підстав: відповідно до вимог ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи, шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У даному випадку суд не отримав доказів того, що відповідачка на належній їй земельній ділянці встановила огорожу неправомірно, що саме вона при будівництві огорожі пошкодила огорожу позивачки. Суд не отримав доказів щодо розміру матеріальної шкоди: зазначена сума 600 грн не підтверджена ні розрахунками, ні висновком експерта (фахівця).

Виїхавши на місце і оглянувши спірну огорожу, суд погоджується з висновком експерта, що обєктивно і достовірно встановити причину пошкоджень огорожі ОСОБА_1 неможливо. Експерт у висновку від 16.11.2010 року зазначає декілька причин пошкоджень металевої огорожі: у 1975 році для огорожі були використані металеві елементи, які вже мали пошкодження, ці пошкодження виникли в процесі експлуатації огорожі, ці пошкодження були зроблені при самочинному будівництві ОСОБА_1 гаражу літ.Ета літньої кухні літ.Д, металеву огорожу ОСОБА_1 при будівництві камяної огорожі з боку ділянки ОСОБА_2

Щодо моральної шкоди, то вимоги позивачевої сторони про відшкодування моральної шкоди, завданої шантажем з боку ОСОБА_2, не можуть бути задоволені, тому як є безпідставними і не повязаними з відшкодуванням матеріальної шкоди.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Скасувати ухвалу Київського райсуду м.Одеси від 26 вересня 2011 року про арешт житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Тимирязєва,80-ж у м.Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для виконання ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя : Калашнікова О. І.