Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2-2351/11р.
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2011 pоку м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретареві Швець А.Л.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк про повернення грошових коштів.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановленого договором.
Згідно вимог ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду (строковий або за вимогою) банк (сторона, що прийняла від іншої сторони грошову суму) зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.
Строк дії договору закінчився, проте відповідач і до сьогодні не погасив заборгованості.
В частині позовних вимог, щодо стягнення 469,25 грн. річних; 2718,55 грн.- пеня за прострочення грошового зобов'язання, 977 грн. інфляційних слід відмовити, оскільки суд рахує вказані позивачем вимоги не обґрунтованими, не передбачені договірними зобовязаннями та такими, що не підлягають до задоволення.
Також, позивач просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 3000 грн., посилаючись на те, що він зазнав моральних страждань. Позивач зазначає, невиплата відповідачем йому суми заборгованості, на яку він очікував по закінченню строку дії договору, є істотним порушення умов договору, законних прав відповідача та інтересів, і є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків, крім того у кожній справі суду необхідно зясовувати характер правовідносин сторін та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Відшкодування моральної шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобовязання, таким чином, порушенням договірних зобовязань безпосередньо особисті немайнові права позивача не зачіпаються.
Більш того, правовідносини за договором, який був укладений між позивачем та відповідачем по справі регулюються параграфом 3 Глави 71 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди, як не передбачено відшкодування моральної шкоди і зазначеним договором у випадку порушення договірних зобовязань.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по справі в розмірі 193 грн. та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат та на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк про повернення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути із публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк в дохід держави судовий збір у розмірі 193 (сто девяносто три) грн.
Стягнути із публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.