АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1815/11 Номер провадження 22-ц/1690/5756/11Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л. М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Алло»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Посилалась на те, що згідно наказу №1550 вк від 01.09.2009 року вона була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів у Полтавську філію ТОВ «Алло», свої обов»язки виконувала добросовісно. Проте, 12.03. 2010 року вона була ознайомлена з наказом № 381 ВК, яким її звільнили з посади у зв»язку з втратою довіри згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. Вважаючи даний наказ незаконним, просила його скасувати, поновити її на роботі, зобов»язати відповідача внести запис до трудової книжки про скасування запису про звільнення. Також просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату у розмірі 1997 грн., середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2011 року вищевказаний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено: скасувати наказ № 381 від 05.03.2010 року ТОВ «Алло» про звільнення з роботи за ст. 41 п. 2 КЗпП України ОСОБА_2. Поновити ОСОБА_2 на посаді продавця непродовольчих товарів у ТОВ «Алло».

Зобов»язано ТОВ «Алло» внести запис до трудової книжки ОСОБА_2 про скасування запису про звільнення.

Стягнуто з ТОВ «Алло» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 10354,89 грн.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення заробітної плати за березень 2010 року відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат.

З рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «Алло», оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ТОВ «Алло» своє заперечення подала ОСОБА_2, в якому просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2009 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів у Полтавську філію ТОВ «Алло». 05.03. 2010 року ОСОБА_2 була звільнена із займаної посади відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП у зв»язку з втратою довіри. Причиною звільнення за версією відповідача послугувало те, що 31.01.2010 року ОСОБА_2 було продано покупцю ОСОБА_3 карту пам»яті Мікро Сд на 1 Гб за ціною 68 грн. 02.02. 2010 року ОСОБА_3 звернувся до магазину з претензією на роботу карти пам»яті, після чого працівниками магазину було виявлено, що вказана карта пам»яті ніколи не була в асортименті магазину та не є власністю ТОВ «Алло». Заступником директора з продажу ТОВ «Алло» ОСОБА_4 було оглянуто відеозапис, який ведеться в магазині та встановлено, що саме 31.01.2010 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 карту пам»яті.

Судом після неодноразового перегляду даного відеозапису, встановлено, що він не є чітким, тому вірним є висновок суду, щодо неможливості стверджувати про продаж ОСОБА_2 саме карти пам»яті. Так судом встановлено, що в магазині крім телефонів та мобільних аксесуарів можливо поповнити рахунок мобільного телефону через комп»ютер. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_5 дав гроші та отримав чек за поповнення рахунку, який поклав до гаманця. Судом оглянуті оригінали касових чеків за 31.01.2010 року та встановлено, що о 13 год. 40 хв. було проведено операцію через касу поповнення мобільного рахунку. З відеозапису вбачається, що саме в цей час ОСОБА_2 кладе гроші в касу та пробиває чек, що свідчить про те, що ОСОБА_3 продавалося поповнення рахунку. В цей час інших продажів не було та тільки ОСОБА_2 мала доступ до каси. З урахуванням встановленого, вірним є висновок суду, що остання продала саме поповнення мобільного рахунку, оскільки інша особа цього не могла зробити. При цьому судом свідчення ОСОБА_5 оцінено критично, оскільки він товарного чека на карту пам»яті суду не надав, та не довів належними доказами, що придбав її саме в магазині ТОВ «Алло», крім того, на час зазначеного ним придбання карти пам»яті, існує касовий чек на поповнення рахунку.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 не вчиняла правопорушення, а тому незаконно була звільнена за втрату довіри та згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі, а наказ щодо її звільнення скасуванню.

В цій частині доводи апеляційної скарги законності та обгрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування в цій частині відсутні.

Разом з тим, суд, вирішуючи питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не врахував положення абз.1 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9, не з»ясував чи була ОСОБА_2 працевлаштована після звільнення з ТОВ «Алло» та стягнув з відповідача на користь останньої середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.03.2010 року по 06.04. 2011 року, виходячи із середньомісячного заробітку в розмірі 796 грн. 53 коп., без врахування отриманого нею заробітку за місцем нової роботи.

Разом з тим, як вбачається з довідок ТОВ «УК МД-ГРУП», наданих на адресу апеляційного суду, ОСОБА_2 з 07.07.2010 року працює в даному товаристві на посаді продавця непродовольчих товарів, та її заробітна плата за період з липня 2010 року по травень 2011 року складає 10035 грн. 18 коп.

Виходячи з вищенаведеного, та відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Алло»на користь ОСОБА_2 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу підлягає зміні зі зменшенням стягнутої на користь позивача суми з урахуванням її заробітку за місцем нової роботи за період з 07.07.2010 року по 06.04. 2011 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судове рішення підлягає також зміні і в частині стягнення з ТОВ «Алло» на користь держави судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» частково задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2011 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на користь ОСОБА_2 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на користь держави судових витрат змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3186 грн. 12 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: