АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_Справа 22-Ц-5563/2011 Головуючий1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: визнання договору Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів:- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Козир Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 8 грудня 2010 року по справі за позовом Свечкар ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи - П'ята Харківська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Жовтневої районної у м.Харкові ради, орган опіки та піклування Московської районної у м.Харкові ради про визнання недійсним доручення, договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2007 року ОСОБА_11, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_7, звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.04.1999 року ОСОБА_7 підписав доручення, яким уповноважив ОСОБА_8 управляти та розпоряджатись його майном, укладати всі дозволені законом справи по управлінню та розпорядженню майном. Вказане доручення було посвідчено нотаріусом П'ятої державної нотаріальної контори ОСОБА_12

01.06.1999 р. ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_7 на жилий будинок №5 по пров.Тімірязева у м.Харкові, який 11.08.1999 року продала своєму синові ОСОБА_9 за 2400 грн.

25.06.1999 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_9 за 8250 грн. квартиру №33 у будинку 52-а по вул.Героїв Праці у м.Харкові, що належала на праві власності ОСОБА_7 26.07.1999 року ОСОБА_9 продав зазначену квартиру ОСОБА_10 за 8250 грн.

Позивач просив визнати недійсними доручення від 19.04.1999 року, договір купівлі-продажу жилого будинку №5 по пров.Тімірязева в м.Харкові, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.06.1999 року, , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26.07.1999 року, посилаючись на те, що ОСОБА_7 під час укладання доручення, яким уповноважив ОСОБА_8 управляти та розпоряджатись його майном, не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки є інвалідом 2 групи безстроково з діагнозом шизофренія, тому він не розумів насідків своєї поведінки, не міг правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, протягом 190-2007 року неодноразово перебував на лікуванні у психіатричній лікарні.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнала, пояснивши, що ОСОБА_7 оформив на неї довіреність за власним бажанням. Діючи на підставі доручення ОСОБА_8 за згодою ОСОБА_7 продала жилий будинок та квартиру. Гроші за продане майно вона передала ОСОБА_7 Посилання позивача на тяжкий стан здоров'я ОСОБА_7 під час підписання доручення вона вважає безпідставними.

Відповідач ОСОБА_9 проти позову заперечував, посилаючись на те, що у 1999 року стан здоров'я ОСОБА_7Є, був задовільний, сумніву щодо його психічного стану не було, він збирався піти до монастиря, оскільки був дуже віруючою людиною. ОСОБА_7 мав великі борги по сплаті за комунальні послуги. За згодою ОСОБА_7 він придбав належну останньому нерухомість.

Відповідач ОСОБА_10 позов не визнала, посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем, квартиру АДРЕСА_1 вона купила у ОСОБА_9, проживає в цій квартирі, іншого житла не має.

Державний нотаріус ОСОБА_13 пояснила, що при посвідчені доручення на ім'я ОСОБА_8 нею були роз'яснені ОСОБА_7 юридичні наслідки його дій, він добровільно підписав це доручення. Під час спілкування з ОСОБА_7С, враховуючи його поведінку, пояснення, у неї не виникло ніяких сумнівів щодо його психічного здоров'я, інакше вона би не посвідчила таке доручення.

Треті особи - орган опіки та піклування Жовтневої районної у м.Харкові ради, орган опіки та піклування Московської районної у м.Харкові в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 8 грудня 2010 року в задоволенні позову повністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10,11,60,212,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 19.04.1999 року ОСОБА_7 підписав доручення, яким уповноважив ОСОБА_8С управляти та розпоряджатись його майном, укладати всі дозволені законом справи по управлінню та розпорядженню майном. Вказане доручення було посвідчено нотаріусом П'ятої державної нотаріальної контори ОСОБА_12

01.06.1999 р. ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_7 на жилий будинок №5 по пров.Тімірязева у м.Харкові, який 11.08.1999 року продала своєму синові ОСОБА_9 за 2400 грн.

25.06.1999 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_9 за 8250 грн. квартиру №33 у будинку 52-а по вул.Героїв Праці у м.Харкові, що належала на праві власності ОСОБА_7 26.07.1999 року ОСОБА_9 продав зазначену квартиру ОСОБА_10 за 8250 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.102007 року ОСОБА_7 визнаний недієздатним, його опікуном призначений ОСОБА_5

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не довів свої позовні вимоги.

За клопотанням позивача судом була призначена судова психіатрична експертиза, відповідно до висновків якої вирішити питання про можливість ОСОБА_7 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій і керувати ними в період часу, який відноситься до підписання ним довіреності 19.04.1999 року, неможливо. При цьому в мотивувальній частині експертизи зазначено, що відсутні дані про психічний стан ОСОБА_7 на час підписання ним довіреності. За період з 1996 року по 2001 рік ОСОБА_7 був у психоневрологічному диспансері тільки один раз 06.08.1999 року, опис його психічного стану на цей час відсутній, на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні він в цей період часу не знаходився.

В суді першої інстанції та в апеляційному суді представник позивача заявив клопотання про призначення комплексної судово-психіатричної експертизи. При цьому яких-небудь додаткових доказів чи медичних матеріалів для проведення судово-психіатричної експертизи представником позивача не було надано, тому в задоволенні такого клопотання обгрунтовано було відмовлено.

Відповідно до ст.55 ЦК України ( в ред. 1963 року, що діяла на час підписання довіреності) угода може бути визнана недійсною, якщо в момент укладання угоди громадянин перебував / такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Згідно ст.60 ч.І ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_7 під час підписання довіреності перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст..ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 8 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: