Справа № 2-1233/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О. А.

з участю представника позивачів - адвоката ОСОБА_1 з участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вчинення певних дій на захист права власності на квартиру,-

встановив :

В судовому засіданні позивачі та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд зобовязати ОСОБА_5 знести здійснену нею самочинно вчинену добудову позначену на плані «а», яка складається з тамбура «1», веранди «1-І», санвузла «1-4» в квартирі АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги аргументують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від ЗО серпня 2000 року позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2. Власником сусідньої квартири №1 є ОСОБА_5, яка до своєї квартири самочинно здійснила добудову, позначену на технічному плані літерою «а», що складається з: тамбура «1», веранди «11», санвузла «1-4». Внаслідок цієї самочинної добудови, стіна кухні, яка є складовою їхньої приватизованої квартири, стала спільною, оскільки самостійної стіни самочинна добудова не має, а кріпиться до стіни їхньої кухні. Про відсутність самостійної стіни в добудові ОСОБА_5, вони дізналися лише в 2008 році під час обстеження квартири для надання технічного висновку щодо реконструкції їхньої квартири КП «Рівненський архітектурно-будівельний нагляд» Рівненської міської Ради.

В звязку з тим, що у квартирі №2 і квартирі №1 є спільна стіна, яка стала спільною внаслідок самочинної добудови ОСОБА_5, позивачі позбавлені можливості обслуговувати свою стіну та розібрати її.

Необхідність розібрання цієї стіни підтверджується технічним висновком, в якому для реконструкції їх квартири рекомендовано розібрати тамбур і кухню.

В практичному плані розібрання цієї стіни призведе до проникнення в квартиру №1, а також позивачі не впевнені, що розібрання цієї стіни не призведе до обвалу прибудови ОСОБА_5 Окрім того, в подальшому позивачі не хочуть мати спільну стіну із квартирою №1, оскільки це призведе до подальших перешкод в обслуговуванні та догляду за їх квартирою.

З цих підстав, позивачі вважають, що ОСОБА_5 здійснила добудову до своєї квартири всупереч діючого на той час і теперішнього законодавства, і така добудова порушує права власності позивачів щодо квартири №2 по вулиці В.Котика в м.Рівне, тому з цих підстав, просять суд заявлені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивачів не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що твердження позивачів про те, що про відсутність самостійної стіни в добудові відповідачки вони дізнались лише в 2008 році під час обстеження квартири для надання технічного висновку щодо реконструкції їхньої квартири не відповідає дійсності. З наданого відповідачу попереднім власником плану земельної ділянки (з датою виготовлення 26 травня 1998 року) вбачається, що будівництво веранди та тамбуру до належної їй в даний час квартири було розпочато ще ним з 02 березня 1999 року, коли відповідач придбала квартиру, то добудова майже була готова до експлуатації, вона лише поштукатурила стіни. З 1999 року

ОСОБА_4 постійно скаржилась їй на попереднього власника, який прикріпив добудову до стіни її кухні і на результат перевірок, якими їй було відмовлено у захисті права на квартиру. У вересні 2002 року між відповідачем та позивачами був підписаний план розподілу присадибної ділянки. Лінія розподілу земельної ділянки йшла по спільній стіні. Фактично ця стіна знаходиться на земельній ділянці відповідача, яка надана їй у власність.

Після прийняття рішення Рівненським міським судом в грудні 2005 року про визнання за відповідачкою права власності на добудову, ОСОБА_4 почала знову скаржитись. Всі дані обставини зафіксовані в матеріалах прокурорських перевірок були досліджені судом за її клопотанням по попередній цивільній справі.

Крім того, згідно положень чинного законодавства, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивачі звернулися до суду лише в березні 2009 року, тому строк позовної давності ними пропущений і вони не клопочуть про його поновлення, тому відповідач та представник відповідача просять суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рівненського міського суду від 02 квітня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Рівненської міської Ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на самочинне будівництво у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду від 02 квітня 2009 року відхилено.

Отже, попередніми рішеннями було визнано, що відповідачем по справі ОСОБА_5 було проведено самочинне будівництво.

Посилання відповідача та представника відповідача на ту обставину, що ними не було порушено будівельних норм спростовуються вищевказаними рішеннями.

Оскільки рішення Рівненського міського суду від 02 квітня 2009 року вступило в законну силу 18 червня 2009 року, яким встановлено, що ОСОБА_5 проведена самочинна добудова, тому суд вважає, що позивачі по справі строку позовної давності на звернення з позовом до суду не порушили.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів свої вимоги довели частково, а саме в тій частині, що самочинна добудова відповідача порушує права позивачів лише в частині веранди «1-І» в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.І ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки позивачі позбавлені права належним чином користуватися своєю власністю, тому позовні вимоги в частині доведеності, підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.319 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вчинення певних дій на захист права власності на квартиру задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_5 знести здійснену нею самочинно зчинену добудову «а», яка складається з веранди «1-І» в квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :