Справа № 2-6328/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення шкоди звернувся ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9179,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; 30000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; шкоду в розмірі мінімальної заробітної плати починаючи з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року та на користь ОСОБА_2 967,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; 30000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Свої позовні вимоги аргументують тим, що 02 грудня 2011 року внаслідок ДТП, яка трапилась з вини відповідача ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового двох кісточкового перелому лівого г/ст суглобу зі зміщенням і вивихом стопи дозовні у звязку з чим визнаний інвалідом третьої групи з 05 вересня 2011 року по 01 жовтня 2012 року; малолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна в с/з зі зміщенням відломків. У звязку з необхідним лікуванням, позивач поніс витрати на своє лікування в сумі 9179,00 грн. та на лікування доньки в сумі 967,06 грн.

Крім того, в результаті неправомірних дій відповідача позивач та його малолітня донька зазнали і морально шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського та сімейного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Внаслідок інвалідності позивач ОСОБА_1 втратив можливість заробляти гроші, утримувати свою сімю, у звязку з чим відчуває неповноцінність; малолітня донька позивача ОСОБА_4 до цього часу перебуває у стресовому стані, боїться їздити в автотранспорті, погано спить, жахається у сні, стала нервовою. Тому, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача та його малолітньої доньки моральну шкоду в розмірі по 30000,00 грн. кожному.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що вироком Рівненського міського суду від 05 вересня 2011 року його довіритель відповідач по справі ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Свою вину у скоєнні ДТП він визнав, вирок суду не оскаржував, хоча на сьогоднішній день вважає, що його вини у скоєнні ДТП не було, оскільки досудове слідство по справі проведено не в повній мірі. Вважає, що позивач та представник позивача в судовому засіданні не довели тієї обставини, що діями відповідача було заподіяно саме у тому розмірі матеріальну та моральну шкоду, яку позивач просить стягнути з відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати, на думку представника відповідача є надуманими, так як у позивача відсутнє посвідчення по інвалідності, а до факту ДТП він взагалі ніде не працював.

На підставі викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 02 травня 2011 року за вини відповідача ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач та його малолітня донька отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні вироком Рівненського міського суду від 05 вересня 2011 року з якого вбачається, що 02 травня 2011 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки Аveoд.р.н. ВХ 4902 АР на перехресті вулиць Приходька і ОСОБА_5 в м.Рівне, рухаючись по другорядній дорозі зі сторони вулиці Мірющенка у напрямку вул.Ст.Бандери, порушив підпункти бта дпункту 2.3., пункт 16.11, пункт 2.2. розділу 33 пункт 1.5. Правил дорожнього руху України, а саме не правильно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2. Проїзд без зупинки заборонено, горизонтальну розмітку 1.12 (стоп лінія), не зменшив швидкості руху аж до повної зупинки, тому допустив зіткнення з автомобілем Skorpioд.р.н. 5082 РЕ під керуванням ОСОБА_6, що рухався по вул.Приходька зі сторони вул.Відінської і не мав технічної можливості уникнути зіткнення по незалежним від нього технічним причинам.

В результаті зіткнення пасажири автомобіля, яким керував підсудний отримали тілесні ушкодження: ОСОБА_1 - середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили довготривалий розлад здоровя у вигляді: відкритого уламкового двох кісточкового перелому лівого гомілкового ступневого суглобу зі зміщенням, з наявністю рваної рани і вивихом стопи назовні, осадження мяких тканин обличчя; ОСОБА_7 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили довготривалий розлад здоровя у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, різаної рани обличчя справа, гематоми повік, субконюктивального крововиливу правого ока, перелому 3 та 4 ребер зліва зі зміщенням, неповних переломів 3-7 ребер справа по паравертибральній лінії; ОСОБА_2 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили довготривалий розлад здоровя, у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відломків.

ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому злочині; був визнаний винним та засудженим за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирок суду набрав законної сили і ніким не оскаржувався.

Внаслідок ДТП позивач по справі ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні центральної міської лікарні м.Рівне.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні епікризом №8821, виданим завідуючим відділення травматології і ортопедії ЦМЛ м.Рівне з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м.Рівне з 02 травня 2011 року по 16 травня 2011 року з діагнозом: відкритий уламковий двох кісточковий перелом лівого г/ст суглобу зі зміщенням і вивихом стопи дозовні.

У звязку з перебуванням на лікуванні за період знаходження у ЦМЛ м.Рівне та на стаціонарному лікуванні після виписки позивач ОСОБА_1 витратив 9179,00 грн., що стверджується дослідженими в судовому засіданні квитанціями, які долучені до матеріалів цивільної справи.

З дослідженої в судовому засіданні довідки до акту огляду МСЕК серії РВН №0199416 виданої 09 вересня 2011 року Рівненської міською медико-соціальною експертною комісією вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено третю групу інвалідності з ураженням ОРА з 05 вересня 2011 року. Інвалідність встановлена до 01 жовтня 2012 року.

Внаслідок ДТП малолітня донька позивача по справі ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні РОДЛ.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні епікризом №416 від 25 липня 2011 року, виданим завідуючим відділення Рівненської обласної дитячої лікарні з якого вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ортопедо травматологічному відділенні РОДЛ з 02 травня 2011 року по 17 червня 2011 року з діагнозом: закритий перелом правого стегна в с/з з зміщенням відломків.

У звязку з перебуванням на лікуванні позивач ОСОБА_1 витратив на лікування доньки ОСОБА_2 967,00 грн., що стверджується дослідженими в судовому засіданні квитанціями, які долучені до матеріалів цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, та те, що в судовому засіданні було встановлено та доведено зібраними у справі доказами, що саме неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 та його малолітній доньці ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну шкоду внаслідок його протиправних дій, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 9179,00 грн.; матеріальної шкоди на користь малолітньої ОСОБА_2 в розмірі 967,00 грн. а також позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 жовтня 2011 року до 01 жовтня 2012 року знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен зясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює повязані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу ОСОБА_1 та його малолітній доньці ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, у неможливості використання належного йому майна, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути на його користь та на користь доньки з відповідача, на думку суду є надто завищений, і тому, з врахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 підлягає моральна шкода в розмірі 20000,00 грн., а на користь ОСОБА_2 підлягає моральна шкода в розмірі 15000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.15,23,1166,1167,1195 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9179,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; 20000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; шкоду в розмірі мінімальної заробітної плати починаючи з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 967,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; 15000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8