АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (ІV) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення заборгованості із щомісячних страхових виплат, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ОСОБА_4 Фонду) про стягнення заборгованості із щомісячних страхових виплат, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів, посилаючись на те, що у звязку з ушкодженням здоровя на підприємстві висновком МСЕК від 11.02.1994 року йому встановлено 30% втрати профпрацездатності та ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Кривбасзалізрудком», призначено виплати у відшкодування втраченого заробітку.

Вважаючи, що підприємством призначено й виплачувалося відшкодування шкоди здоровю у звязку з втратою профпрацездатності без коригування його середнього заробітку на коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, починаючи з 01.07.1994 року по 01.05.2000 року, просив суд стягнути на його користь з відповідача ВАТ «Кривбасзалізрудком» заборгованість по щомісячним виплатам в сумі 5075,776 грн. та компенсацію в сумі 3071,68 грн.

Враховуючи те, що починаючи з 01.04.2001 року страхові виплати на його користь здійснює ОСОБА_4 Фонду у неправильному розмірі, просив суд стягнути з останнього суму недоплати по щомісячним страховим виплатам в розмірі 9952,96 грн., компенсацію в розмірі 1980,30 грн., а також щомісячні страхові виплати в розмірі 306,04 грн., починаючи з 01.01.2006 року до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Під час розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги й в остаточній редакції уточненої позовної заяви від 29.05.2008 року, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 Фонду на його користь недоплату по щомісячним страховим виплатам за період з 07.02.2003 року по 01.05.2007 року в розмірі 13375,33 грн., а також щомісячні страхові виплати в розмірі 485,23 грн., починаючи з 01.05.2007 року до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Ухвалою суду від 09.12.2008 року ВАТ «Кривбасзалізрудком» виключено з числа відповідачів та залучено до участі у розгляді по справі в якості третьої особи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду на користь ОСОБА_2 одноразово заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 07.02.2003 року по 01.05.2007 року в розмірі 13375,33 грн., а також щомісячні страхові виплати в розмірі 485,23 грн., починаючи з 01.05.2007 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

Стягнуто з ОСОБА_4 Фонду у відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом безпідставно залучено ОСОБА_4 Фонду до участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи, не перевірено чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування та одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надано належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період з 01.01.1996 року по 01.05.2000 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 Фонду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, працюючи з 1971 року на шахті «Центральна», ШБУ-3 РУ ім. Дзержинського, шахті «Родіна» ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є «Кривбасзалізрудком», на посадах кріпильника, ГРОЗ, отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 11.02.1994 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності.

За наказом по підприємству ОСОБА_2 призначені і виплачувались виплати у відшкодування шкоди, виходячи із його середньомісячної заробітної плати по професії за жовтень-грудень 1993 року в розмірі 10801,870 крб.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, застосування коефіцієнтів при здійсненні перерахування щомісячних платежів втраченого заробітку за умови підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві, починаючи з 01.07.1994 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 07.02.2003 року по 01.05.2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством неправильно розраховані суми відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя позивача, оскільки здійснюючи перерахунок втраченого заробітку, підприємство неправильно застосувало коефіцієнти реального росту зарплати замість коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів. Після передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду, останнє також неправильно виплачувало страхові суми.

Проте з такими висновками погодитися неможна, оскільки до них суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (далі Правила), чинних на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоровя, складається з виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, що діяла до 24.10.1997 року, втрачений заробіток підлягає коригуванню у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

В редакції Правил від 03.10.1997 року зазначено, що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника після підвищення тарифних ставок за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Галузеві угоди 1996-2000 рр. також передбачали, що перерахунок розміру відшкодування шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, проводиться одночасно з підтвердженням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнти фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум втраченого заробітку, починаючи з 01.07.1994 року на коефіцієнт підвищення тарифних ставок (посадових окладів) 2, з 01.01.1996 року 2,5 та з 01.06.1997 року - 1,25.

Суд не врахував вищезазначені положення.

Застосувавши коефіцієнт 2 з 01.07.1994 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 04.07.1994 року, суд першої інстанції не врахував, що зазначена постанова носила рекомендаційний характер і збільшення тарифів і посадових окладів підприємство провело, виходячи із фінансової можливості, без збільшення фонду оплати праці за рахунок перегляду структури заробітної плати.

Отже, висновок суду про необхідність перерахування втраченого заробітку на даний коефіцієнт не є обґрунтованим.

Перерахувавши розмір відшкодування шкоди на коефіцієнти 2,5 та 1,25, суд не врахував, що після введення договірної заробітної плати, підвищення заробітної плати фактично не проводилось у звязку з тим, що при зростанні тарифних ставок і посадових окладів з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній плати в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувались інші складові заробітної плати) без зміни їх загального розміру.

Оскільки в оскаржуваний період 1994-2000 років підприємством правильно застосовані коефіцієнти при здійсненні перерахування щомісячних виплат відшкодування шкоди, та правильно визначений розмір страхових виплат станом на 01.09.2001 року час передачі особової справи до ОСОБА_4 Фонду в сумі 30,56 грн., у суду не було підстав для перерахування цих платежів та стягнення з ОСОБА_4 Фонду заборгованості.

Виходячи із зазначеного розміру страхового відшкодування ОСОБА_4 Фонду відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. здійснювало ОСОБА_2 щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, які прийняті в межах його компетенції і є обовязковими для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно з п.п. 4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці і соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 р. № 7 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 01 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому, відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахунок максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Аналогічна норма міститься й в новій редакції Порядку (2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, з 01 березня 2003 року на коефіцієнт 1,182, з 01 березня 2004 року на коефіцієнт 1,152, з 01 березня 2005 року на коефіцієнт 1,238, з 01 березня 2006 року на коефіцієнт 1,203.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, третя особа Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення заборгованості із щомісячних страхових виплат, перерахунок розміру щомісячних страхових платежів, а також стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: