Справа №22-7642
Головуючий у 1 інст.-Грегуль О.В.
Доповідач-ПобірченкоТ.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року Колегія суддів Судової палати з цивільних справ

Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-Побірченко Т.І.

Суддів-Барановської Л.B., Волошиної В.М.

При секретарі Коваленко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25 березня 2011 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя і визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Сторони, звернувшись до суду з вищевказаними позовами, вимоги яких неодноразово уточнювалися у процесі розгляду справи, просили провести поділ майна, яке є їх спільною сумісною власністю, як подружжя.

У процесі розгляду справи, ОСОБА_7, змінила своєї прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_7.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 25 березня 2011 року позов ОСОБА_5 і зустрічний позов ОСОБА_7, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_7, задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_7 право приватної власності на АДРЕСА_1, припинивши право приватної власності ОСОБА_5 на АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 16 травня 2007 року, серія НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину АДРЕСА_2, припинивши право приватної власності ОСОБА_5 на 1/2 частину АДРЕСА_2

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності від 15 червня 2007 року, серія НОМЕР_2, видане на ім'я ОСОБА_5, в частині визнання за ОСОБА_5 права приватної власності на 1/2 частину АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3, припинивши право приватної власності ОСОБА_5 на 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності від 17 липня 2009 року, серія НОМЕР_3, видане на ім'я ОСОБА_5, в частині визнання за ОСОБА_5 права приватної власності на 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_3.

Виділено та визнано право приватної власності за ОСОБА_5 на холодильник Samsung RL.38SBPS, вартістю 2465 гри., припинивши право власності ОСОБА_7 на холодильник Samsung RL.38SBPS, вартістю 2465 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1232 грн. 50 коп. - у відшкодування вартості 1/2 частини вказаного холодильника.

Виділено та визнано право приватної власності за ОСОБА_7 на пральну машину Indezit WIDL 106 ЕХ, вартістю 2671 гри., припинивши право власності ОСОБА_5 на пральну машину Indezit WIDL 106 ЕХ, вартістю 2671 гри..

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1335 грн. 50 коп. - у відшкодування вартості 1/2 частини вказаної пральної машини.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2770 грн. 92 коп. у відшкодування 1/2 частини оплати за висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Вселено ОСОБА_7 в АДРЕСА_1.

В іншій частині позову ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_7, яка змінила своє прізвище на ОСОБА_7, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 та поділити майно, набуте за час шлюбу, наступним чином:

- Виділити ОСОБА_7:

1) майнове право на грошові кошти у сумі 1297292 грн., проінвестовані з метою отримання у власність будинку котеджного типу, що розташований в АДРЕСА_4, загальною площею 221,26 кв.м. на земельній ділянці НОМЕР_4 на підставі інвестиційного договору №13/01/06-173 від 13.01.2006 року та Договору про участь у ФФБ №03-06/2008-97 від 03.06.2008 року, вартість згідно Звіту про оцінку майнового права станом на 03.08.2009 року - 1601890 грн. (з врахуванням індексу інфляції).

2) 1/4 (25%) трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 109,1 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2007 року серії НОМЕР_5, видане Головним управлінням житлового забезпечення, загальною вартістю 324368 грн..

Загальна вартість майна, яке просить виділити ОСОБА_7 становить суму у розмірі 1926258 грн..

-Виділити ОСОБА_5:

1) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 77,9 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.05.2007 року серії НОМЕР_6, видане Головним управлінням житлового забезпечення, вартість - 979157 грн..

2) % (75%) трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площе. 109,1 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.06.2007 року серії НОМЕР_5, видане Головним управлінням житлового забезпечення, загальною вартістю 947101 грн..

Загальна вартість майна, яке просить виділити ОСОБА_5 становить 1926258

грн..

Також просить визнати право особистою приватної власності ОСОБА_5 на машиномісце підземної стоянки НОМЕР_7, що знаходиться у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 19,06 кв.м., вартістю 163894 грн..

У задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_5 просить відмовити та розподілити солідарно між сторонами судові витрати. Посилається на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального закону

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 5 серпня 2005 року, реєстрація розірвання шлюбу відбулася 15 жовтня 2009 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи, копіями свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу. Дітей від шлюбу не мають.

При реєстрації розірвання шлюбу, ОСОБА_7, змінила своє прізвище на ОСОБА_7.

Відповідно до інвестиційного договору № 13/01/06-173 від 13 січня 2006 року, укладеного між підприємством «ВЕРТИКАЛЬ» Благодійного фонду «Дзвін надії» та ОСОБА_7 і договору № В-06/2008-97 про участь у Фонді фінансування будівництва від 3 червня 2008 року, укладеного між ТОВ «Ґлобал Капітал» і ОСОБА_7, остання мала намір шляхом Інвестування будівництва придбати у власність індивідуальний будинок котеджного типу в АДРЕСА_6. На Інвестування будівництва будинку, двома платежами, було внесено грошові кошти на загальну суму 1297292 гри.. У подальшому, у зв'язку із відмовою від будівництва будинку, проінвестовані на його будівництво грошові кошти, були повернуті.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16 травня 2007 року, на ОСОБА_5 оформлено право приватної власності на двокімнатну АДРЕСА_1

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15 червня 2007 року, на ОСОБА_5 оформлено право приватної власності на трикімнатну АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 17 липня 2009 року, на ОСОБА_5 оформлено право приватної власності на машиномісце НОМЕР_7, площею 19,70 кв. м., яке розташоване в паркінгу АДРЕСА_5

Після неодноразових уточнень позовних вимог, ОСОБА_5 просив виділити йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; 3/4 частин у праві власності на трикімнатну АДРЕСА_2. Посилався на те, що машиномісце НОМЕР_7, площею 19,70 кв. м., яке розташоване в паркінгу буд. АДРЕСА_5, є його особистою приватною власністю, оскільки придбане ним за грошові кошти, подаровані йому його матір'ю, а тому поділу не підлягає. Також просив виділити йому холодильник Samsung RL 38БВPS, вартістю 2465 грн.. За ОСОБА_7 ОСОБА_5 просив визнати майнові права на грошові кошти в сумі 1297292 гри., вартість яких, відповідно до Звіту про оцінку майнового права (який складався на замовлення ОСОБА_5) станом на 3 серпня 2009 року, становить 1601890 грн., Виділити ОСОБА_7 1/4 частину у праві власності на трикімнатну АДРЕСА_2 та виділити ОСОБА_7 пральну машину Indezit WIDL 106 ЕХ, вартістю 2671 грн..

ОСОБА_7, просила визнати за нею право приватної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 і на трикімнатну АДРЕСА_2, визнавши недійсними свідоцтва про право власності на ці квартири, видані на ім'я ОСОБА_5, посилаючись на те, що обидві квартири були придбані за її особисті кошти, а тому, не є спільною сумісною власністю її і ОСОБА_5, як подружжя. Також. ОСОБА_9 просила визнати за нею, як одним з

подружжя, право власності на 1/2 частину машиномісця НОМЕР_7. площею 19,70 кв. м., яке розташоване у паркінгу АДРЕСА_5 та виділити їй пральну машину Indezit WIDL 106 ЕХ, вартістю 2671 грн., а ОСОБА_5, виділити холодильник Samsung RL 38SBPS. Крім того, ОСОБА_7 просила вселити її в АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_5 без її згоди змінив замки на вхідних дверях цієї квартири, через що вона не може потрапити до цієї квартири. Що ж стосується грошових коштів, які були про інвестовані у будівництво будинку, а потім повернуті, зазначає, що ці грошові кошти за взаємною її та ОСОБА_5 згодою були витрачені ними ще в період їхнього спільного подружнього життя, а тому поділу не підлягають. Просила також поділити між сторонами шкіряний диван та два крісла; кухню; витяжку; варочну поверхню; духову шафу: посудомийку; телевізор; дві шафи-купе; ліжко з матрацем, двома тумбами і тумбою для білизни; стіл і чотири стільця: тумбу з умивальником; навісну шафу; душову кабіну; унітаз: умивальник; килим; комп'ютерний стіл.

Згідно зі ст. ст. 57 ч. 1, 60, 70 ч. 1 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: І) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та j чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Вирішуючи питання відносно двокімнатної АДРЕСА_1, суд обґрунтовано виходив з того, що двокімнатна АДРЕСА_1, була придбана за особисті грошові кошти ОСОБА_7, які вона виручила від продажу двох гаражних боксів, подарованих їй її дідом - ОСОБА_10 та бабою - ОСОБА_10

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «РАДОСИНЬ» від 25 лютого 2011 року, в 1998 році ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були прийняті в члени АГК «Радосинь» та за свої кошти господарським способом побудували гаражні бокси № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9.

20 травня 2003 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 написали заяви про виключення їх з кооперативу та переоформлення їхніх гаражних боксів на онуку - ОСОБА_7

Одночасно ОСОБА_7 написала заяву про вступ до кооперативу. На підставі заяв ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 гаражні бокси № НОМЕР_8 і № НОМЕР_9, були переоформлені на ОСОБА_7

25 липня 2006 року ОСОБА_7, написала заяву про вихід із кооперативу та переоформлення її гаражних боксів № НОМЕР_8 І № НОМЕР_9 на ОСОБА_13, яка в свою чергу, написала заяву про вступ у члени кооперативу і переоформлення гаражних боксів на неї, і за які вона заплатила ОСОБА_7 100000 доларів США.

Допитана в судовому засіданні першої інстанції в якості свідка. ОСОБА_13 підтвердила, що вона дійсно купила у ОСОБА_7 два гаражних бокси, за які заплатила грошові кошти, еквівалентні 100000 доларів США.

Як вказує ОСОБА_7 у обгрунтування своїх позовних вимог, саме за грошові кошти, виручені від продажу подарованих їй дідом і бабою гаражних боксів, була придбана двокімнатна АДРЕСА_1. Із-за своєї зайнятості на роботі, придбанням цієї квартири за її особисті грошові кошти, займався її на той час чоловік - ОСОБА_5, який і оформив цю квартиру на себе.

Відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів, які ніким не спростовувалися, двокімнатна АДРЕСА_1, була придбана за 459017 грн. 80 коп..

Відповідно до наданої представником ОСОБА_7 довідки про співвідношення курсу долара США до гривні України на час внесення грошових коштів за придбання двокімнатної АДРЕСА_1, 100 доларів СІЛА дорівнювали 505 гри. України. Відповідно 100000 доларів дорівнювало 505000 гри..

Будь-яких доказів у спростування доводів ОСОБА_7 про придбання двокімнатної АДРЕСА_1 за її особисті грошові кошти, ОСОБА_5, не надав. Визнаючи за ОСОБА_7 право приватної власності на АДРЕСА_1 та визнаючи недійсним свідоцтво про право власності від 16 травня 2007 року, серія НОМЕР_1, видане на ім&que=;я ОСОБА_5, суд виходив з досліджених та перевірених у судовому засіданні доказів та вимог закону.

Вирішуючи питання щодо поділу трикімнатної АДРЕСА_2, яка була придбана у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, суд виходив з того, що то суду не було надано належних та допустимих доказів того, що дана квартира була повністю чи частково оплачена за особисті грошові кошти когось із подружжя.

Посилання кожної із сторін на те, що на придбання трикімнатної квартири, вони витрачали свої власні кошти, а також на те, що кошти на цю квартиру кожному з них дарували їм їхні батьки та що батьки

взагалі витрачали свої власні кошти на придбання цієї квартири, суд оцінив критично, оскільки це належними та допустимими доказами не доведено. Не надано таких доказів також у суді апеляційної інстанції.

У процесі розгляду даної справи, батьки сторін жодних своїх власних вимог на трикімнатну квартиру не заявляли і не оспорювали правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на трикімнатну квартиру, оформлене на ОСОБА_5 у період його перебування із ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі.

Тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що спірна трикімнатна квартира, є (спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_7, як подружжя, і підлягає поділу між ними, як об'єкт спільної сумісної власності подружжя.

Правових підстав для відступлення від засад рівності часток у праві власності сторін на трикімнатну квартиру немає.

Проінвестовані в будівництво будинку грошові кошти в сумі 1297292 гри., були повернуті у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і, як вказує ОСОБА_7, ці грошові кошти, нею разом із ОСОБА_5, були витрачені як подружжям у період спільного подружнього проживання.

Будь-яких доказів у спростування вказаних доводів ОСОБА_7, ОСОБА_5 зі своїм представником суду не надали.

В той же час, навіть сам ОСОБА_5 у своїх первинних позовних вимогах, взагалі вказував на те, що частина грошових коштів, а саме в сумі - 900000 грн., які інвестувалися у будівництво будинку, були подаровані його колишній дружині ОСОБА_7 її батьком.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що на час вирішення даного спору відсутні правові підстави для вирішення питання про поділ грошових коштів, які інвестувались у будівництво будинку, із-за недоведеності вимог про те. що цими грошовими коштами розпорядився, чи розпоряджається лише один із подружжя, без відома іншого подружжя.

Вирішуючи питання відносно машиномісця НОМЕР_7, площею 19,70 кв. м., яке розташоване в паркінгу АДРЕСА_5 і свідоцтво про право власності на яке було оформлене на ОСОБА_5 у період його перебування із ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі, суд обґрунтовано виходив з наступного.

У своїх первісних позовних вимогах, ОСОБА_5 посилався на те. дане машиномісце було набуте ним із ОСОБА_7 у період перебування в зареєстрованому шлюбі і дане машиномісце ОСОБА_5 просив поділити, як спільне сумісне майно подружжя.

У процесі розгляду справи, представник ОСОБА_5 надав суду нотаріально посвідчений договір дарування від 20 лютого 2010 року, за яким мати ОСОБА_5, подарувала останньому грошові кошти в сумі 53368 гри., які були перераховані у травні 2006року за спірне машиномісце.

25 лютого 2011 року, від представника ОСОБА_5 надійшли остаточні уточнення позовних вимог останнього, де ОСОБА_5 просить визнати машиномісце його особистою приватною власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності від 17 липня 2009 року, на спірне машиномісце, реєстраційний запис на правовстановлюючому документі здійснений 29 липня 2009 року.

У зв'язку з тим, що право власності на машономісце виникло у ОСОБА_5 у період його перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, а право власності на фошові кошти за договором дарування від 20 лютою 2010 року, виникло після реєстрації розірвання шлюбу, правові підстави вважати, що вказане машиномісце є особистою приватною власністю ОСОБА_5, як майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належати йому особисто, відсутні.

Тому суд обгрунтовано визнав спірне машиномісце спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 як подружжя і поділив його між сторонами як об'єкт спільної сумісної власності подружжя.

Правових підстав для відступлення від засад рівності часток у праві власності сторін на машиномісце, останні суду не надали.

Заявивши вимоги про поділ між ОСОБА_7 і ОСОБА_5, як подружжям, шкіряного дивана та двох крісел: кухні; витяжки; варочної поверхні; духової шафи; посудомийки; телевізора; двох шаф-купе; ліжка з матрацом, двома тумбами і тумбою для білизни; столу і чотирьох стільців; тумби з умивальником; навісної шафи; душової кабіни; унітазу; умивальника; килима; комп'ютерного столу, як[спільного сумісного майна подружжя, ОСОБА_7 при цьому не надала суду жодних правовстановлюючих документів на це майно, які б давали правові підстави для висновку, що це майно дійсно набуте ОСОБА_5 і ОСОБА_7, як подружжям, у період перебування в зареєстрованому шлюбі.

Як сам ОСОБА_5, у судових засіданнях, на яких він був присутнім, так і його представник, заперечували проти наявності вказаного майна у спільній сумісній власності сторін.

Тому, правові підстави для задоволення позовних вимог про поділ: шкіряного дивана та двох крісел; кухні; витяжки; варочної поверхні; духової шафи; посудомийки; телевізора; двох шаф-купе; ліжка з матрацом, двома тумбами і тумбою для білизни; столу і чотирьох стільців; тумби з умивальником: навісної шафи; душової кабіни; унітазу; умивальника; килима; комп'ютерного столу, як спільного сумісного майна подружжя, відсутні.

Разом з тим, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження письмовими доказами, які ніким не спростовувались, позовні вимоги ОСОБА_7, про придбання нею та ОСОБА_5, як подружжям, у період перебування в зареєстрованому шлюбі, холодильника Samsung RL38SBPS. вартістю 2465 гри. та пральної машини Indezit WIDL 106 ЕХ, вартістю 2671 грн..

У судовому засіданні першої інстанції представник ОСОБА_5, сама ОСОБА_7, її представник і адвокат, не заперечували проти варіанту розподілу холодильника та пральної машини, за яким холодильник виділяється ОСОБА_5, а пральна машина виділяється ОСОБА_7.

Тому позовні вимоги про поділ холодильника і пральної машини, як спільного сумісною майна подружжя, суд обґрунтовано задовольнив.

Правових підстав для відступлення від засад рівності часток у праві власності сторін на холодильник та пральну машину немає.

Доводи ОСОБА_7 про неможливість нею потрапити до двокімнатної АДРЕСА_1 із-за заміни без її відома ОСОБА_5 замків на вхідних дверях цієї квартири іншою стороною не спростовані, а тому позовні вимоги ОСОБА_7 про вселення обґрунтовано задоволені.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного 22 грудня 2010 року, на момент проведення дослідження дійсна ринкова вартість двокімнатної АДРЕСА_1, становить 979157 грн.; трикімнатної АДРЕСА_2, становить 1271469 грн.: машиномісця НОМЕР_7. площею 19.7 кв. м.. яке розташоване в паркінгу АДРЕСА_5, становить 163894 грн..

Вартість судової будівельно-технічної експертизи, оплата якої була покладена на ОСОБА_7, становить 5541 грн. 84 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи, письмовими доказами.

Оплату експертизи здійснила ОСОБА_7. Суд обґрунтовано визнав, що обидві сторони мають нести рівні витрати по оплаті вартості судової будівельно-технічної експертизи.

Позовні вимоги сторін належним чином розглянуті, всім дослідженим та перевіреним у судовому засіданні доказам дана належна правова оцінка, що обґрунтовано доводами судового рішення і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для Його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-