АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-4498/2011 р. Головуючий 1 інст.: Федосенко В.В.
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач: Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Солодкова А.А.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання дій неправомірними, визнання наказів незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 15 лютого 2007 року працював на посаді директора Департаменту внутрішнього аудиту Державної іпотечної установи (Установа). Наказом Голови правління и № 89 від 31 серпня 2009 року було внесено зміни до штатного розпису Установи - скасовано з 01 вересня 2009 року Департаменту внутрішнього аудиту, у звязку з чим 08 вересня 2009 року йому було запропоновано переведення на посаду начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту фінансово-економічного планування та управління ризиками та попереджено про майбутнє звільнення у разі незгоди із запропонованою посадою. У цей же день він звернувся до голови правління із заявами, в яких відмовився від переведення та враховуючи сімейні обставини просив звільнити його за п.1 ст. 40 КЗпП достроково - 10 вересня 2009 року. Наказом № 94 від 10 вересня 2009 року його було звільнено в звязку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Посилаючись на те, що дії голови правління Установи щодо скасування департаменту внутрішнього аудиту не відповідають вимогам Статуту Установи, Положення про наглядову раду, а його звільнення відбулось з порушенням положень КЗпП, зокрема, без згоди профспілкової організації, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати дії посадових осіб Установи неправомірними, накази № 89 від 31 серпня 2009 року та № 94 від 10 вересня 2009 року, а також його звільнення незаконними, не поновлюючи його на роботі стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2009 року по 06 квітня 2010 року, а також 50 000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, звільнення позивача у звязку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП відбулось без порушення вимог трудового законодавства, оскільки позивач, якого було попереджено за 2 місяці про майбутнє звільнення, відмовився від переведення на іншу роботу, що є підставою для його звільнення за вказаною нормою КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював з 15 лютого 2007 року на посаді директора Департаменту внутрішнього аудиту Державної іпотечної установи.

Наказом Голови правління № 89 від 31 серпня 2009 року було внесено зміни до штатного розпису Установи, зокрема, скасовано з 01 вересня 2009 року Департаменту внутрішнього аудиту, затверджено новий штатний розпис.

Відповідно до підпункту 7 п. 44 Статуту Державної іпотечної установи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 768 від 17 липня 2009 року, до повноважень Голови правління належить визначення організаційної структури Установи, затвердження штатного розпису, призначення на посаду та звільнення з посади працівників Установи, керівників філій та представництв.

Оскільки Статутом Установи саме до повноважень Голови правління віднесено визначення організаційної структури підприємства та затвердження штатного розпису, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання наказу № 89 від 31 серпня 2009 року незаконним.

Пунктом 1 частини 1, ч. 2 статті 40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Встановлено, що у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, у відповідності до ст. 49- 2 КЗпП України 08 вересня 2009 року позивачу було запропоновано переведення на посаду начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту фінансово-економічного планування та управління ризиками та попереджено про майбутнє звільнення у разі незгоди із запропонованою посадою. У цей же день ОСОБА_1 звернувся до голови правління із заявами, в яких відмовився від переведення, та враховуючи сімейні обставини просив звільнити його за п.1 ст. 40 КЗпП достроково - 10 вересня 2009 року.

Наказом № 94 від 10 вересня 2009 року трудовий договір з ОСОБА_1 було розірвано на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП.

Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і З статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як убачається із матеріалів справи, під час її розгляду, судом першої інстанції було отримано згоду первинної професійної спілки «Працівників Державної іпотечної установи» на звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП.

Статтею 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, підставою стягнення на користь позивача середнього заробітку є доведеність факту його вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення, неправильного формулювання причини звільнення або затримки видачі трудової книжки з вини власника.

Оскільки ОСОБА_1 позовних вимог щодо поновлення на роботі або зміни формулювання причини звільнення не заявлено, підстав для задоволення його позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вбачається.

Не встановивши під час розгляду справи порушень законних прав позивача під час його звільнення, суд першої інстанції правильно відмовив і у задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи позивача на порушення порядку його звільнення у звязку з тим, що п. 5 Положення про Департамент внутрішнього аудиту передбачено призначення та звільнення з посади директора Департаменту наглядовою радою, судом першої інстанції правильно не взято до уваги, оскільки підпунктом 7 п. 44 Статуту Установи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 768 від 17 липня 2009 року, визначено, що призначення на посаду та звільнення з посади працівників Установи здійснюється Головою правління Установи. Крім того, пунктом 5 «Положення про наглядову раду» встановлено, що компетенція наглядової ради визначається Статутом Установи та цим Положенням, а зазначеними документами не передбачено повноважень наглядової ради щодо призначення та звільнення працівників, у тому числі і директора Департаменту внутрішнього аудиту.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді