Справа № 2-267/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2011 року смт.Варва Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Павлова В.П,

при секретарі Чичоті В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Варва Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2011 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був укладений СЗ.Об. 1995 року виконкомом Харитонівської сільської ради Срібнянсь- кого району Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 2.

Мотивуючи позовні вимоги. ОСОБА_1 зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини побутових сварок на ґрунті несумісних поглядів на життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями та неодноразового застосування до позивачки фізичної сили. В результаті цього, з липня 2011 року подружжя разом не проживає. Позивачка категорично заперечує в наданні їм строку на примирення. Фактично сімя розпалася та її подальше збереження є неможливим. Дані обставини й змусили ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про день, часта місце розгляду справи /а.с.12/, в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити /а.с.Ю/.

Відповідач ОСОБА_1 1.1, в судове засідання не зявився також, хоча був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи /а.с.12/, завчасно подавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги, заявлені позивачкою, визнав у повному обсязі та не заперечував щодо розірвання шлюбу /а.с. 11/.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 03 червня 1995 року між позивачкою ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_1/ та відповідачем ОСОБА_2, виконкомом Харитонівської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 258643, виданим 03.06.1995 року виконкомом Харитонівської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області /а.с.04/.

Як вбачається з цивільного позову, спільне життя з відповідачем не склалося з причини побутових сварок на ґрунті несумісних поглядів на життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями та неодноразового застосування до позивачки фізичної сили. В результаті цього, з липня 2011 року подружжя разом не проживає. Позивачка категорично заперечує в наданні їм строку на примирення. Фактично сімя розпалася та її подальше збереження є неможливим. Дані обставини й змусили ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

Відповідачем не надано доказів щодо обмежень реалізації права позивачки на безперешкодне розірвання шлюбу з урахуванням положень ст. 110 СК України.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивачка категорично заперечувала проти збережен-

ня їх сімї та наполягала на розлученні, а відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу, зясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, те. що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній спразі, в звязку із чим даний позов і підлягає задоволенню.

Згідно вимог п.6 ч. 1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 94,10 гривень у відшкодування понесеного нею та документально підтвердженого судового збору.

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03.06.1995 року між позивачкою ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище - ОСОБА_1/ та відповідачем ОСОБА_2 виконкомом Харитонівської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 94 /девяносто чотири/ гривні 10 /десять/ копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Шлюб вважати припиненим в день набрання даним рішенням законної сили. Надіслати копію рішення, після набрання ним законної сили, до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга подається до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Варвинського районного суду Чернігівської області В.Г. Павлов