Дата документу 07.07.2011
Справа № 2-2308/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Зимогляд В.В.

при секретарі Галикіної Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14226,86 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 162,27 гривень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, з відповідачем 19.10.2008 року був укладений кредитний договір № ZPXRR501841153, згідно за яким відповідач отримав кредит у сумі 4422,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.08.2009 року. Але ОСОБА_2 не виконував належним чином зобовязання по договору, внаслідок чого, виникла заборгованість станом на 16.03.2011 р у сумі 14226,86 грн., яка складається з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13073,20 грн., та штрафів відповідно до пункту 6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 653,66 штраф (процентна складова), які до теперішнього часу не сплачені. Тому зазначена сума заборгованості підлягає стягненню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просить позов задовольнити, пояснюючи тим, що дійсно тіло кредиту відповідачем сплачено, проте існує пеня, яка обумовлена п. 6.1 Договору, і по теперішній час не сплачена.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 ще у 2010 році повернув кредит, отриманий від позивача. Суму, яку просить стягнути позивач є виключно неустойкою, розмір якої не повинен перевищувати розмір збитків. Крім того, відповідно до підписаного сторонами договору № ZPXRR501841153 від 19.10.2008 року дійсно передбачена відповідальність позичальника за порушення зобовязань за погашення Кредиту, розмір якої зазначено у п. 5.1 Умов, проте в Умовах п. 5.1 передбачене звернення стягнення на предмет застави. Тобто, сторони при укладанні Договору не вирішували питання стосовно пені.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вважає, що в позові слід відмовити на наступних підставах.

Дійсно, між позивачем та відповідачем 19.10.2008 року був укладений кредитний договір № ZPXRR501841153 /з.с. а.с. 5/, згідно за яким ОСОБА_1 надав відповідачу кредит у сумі 4422,49 гривень на строк 10 місяців з 19.10.2008 р. по 19.08.2009 рік включно на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місячи, на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений договір підписаний сторонами, та не ким не розірваний.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з істотних умов договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку /а.с. 4/ за відповідачем відсутня заборгованість за кредитом, а саме за прострочено тіло; за відсотками, у тому числі і простроченими; з комісії в тому числі простроченої.

Зазначений факт не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з пояснень представника позивача, свої позовні вимоги мотивують тим, що у Договорі про надання кредиту від 19.10.2008 році, зазначено, що у випадку порушення позивальником зобовязання за погашення кредиту, передбачена відповідальність, що обумовлена п. 5.1. Умов.

Згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам /а.с. 6-7/, а саме в п. 5.1 зазначено про порядок звернення стягнення на Предмет застави. Вказаний документ відповідачем не був підписаний.

Тобто, у Кредитному Договорі № ZPXRR501841153 від 19.10.2008 року, підписаного сторонами, не зазначено підстав та порядку сплати пені.

Крім того, згідно наданого розрахунку заборгованості та пояснень представників сторін, судом було встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість за кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Аналізуючи надані позивачем докази, не можливо встановити наявність збитку, спричиненого відповідачем в наслідок невиконання умов Кредитного Договору № ZPXRR501841153 від 19.10.2008 року, що є підставою нарахування пені.

А згідно вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому за таких обставин суд вважає, що в позовних вимогах позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 549, 551, 638 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ В.В.ЗИМОГЛЯД