АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 22-ц-7219/2011 р. Головуючий 1 інстанції-Харченко С.М.
Категорія- перерахунок пенсії ОСОБА_1
постраждалим від аварії на ЧАЕС
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2011 року. м.Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б., суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області

на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 серпня2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Богодухівському районі Харківської області про призначення та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом та стягнення заборгованості, -

В СТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила зобов'язати відповідача з 04.11.2008 року провести згідно встановленої групи інвалідності перерахунок та виплату заборгованості основної пенсії в розмірах, встановлених ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. З ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року N 796-Х1І (далі - Закон N 796-ХІІ), в мінімальному об'ємі у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та з 04.11.2008 року - додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеної за нормою ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 серпня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнана бездіяльність відповідача щодо перерахунку позивачці розмірів основної та додаткової пенсії відповідно до ст.. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязаний відповідач здійснити перерахунок та провести виплати щомісячної пенсії позивачу у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму відповідно до ч. 1 ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 04.11.2008 по 30.08.2010 року та здійснити виплату цих коштів, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням Управління ПФУ в Богодухівському районі Харківської області в апеляційній скарзі поставило питання про його скасування та відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів за відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю відповідно до правил ст. 195, п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України розглянувши справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання державної пенсії в розмірі, передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткової пенсії відповідно до ч.І ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відповідач неправомірно відмовив у проведенні перерахунку даних пенсій с посиланням на норми Постанов КМУ, які обмежують розмір цих пенсійних виплат, внаслідок чого з 04.11.2008 року пенсія по інвалідності та додаткова пенсія нараховується та виплачується позивачці у розмірі, меншому, ніж вона має на це право.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач є інвалідом II групи та належить до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на підставі чого з 04.11.2008 року по дату ухваленні рішення по справі має право на отримання державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України Закону України Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України N 796-ХІІ позивач звертався до відповідача з заявою про нарахування державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених зазначеною нормою Закону, на що Управління Пенсійного фонду України відмовило в перерахунку призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-ХП. У статті 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам 3 групи - у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи -у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до частини четвертої статті 54 цього Закону, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3-ї групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком, для інвалідів 2-ї групи - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 вказаного Закону N 796-ХІІ, яка набрала чинності 31.10.2006 p., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Конституційний Суд України в результаті неодноразового розгляду вказаної проблеми, яка стосується виниклого по цій справі спору, повязаної з обмеженням конституційних гарантій особи на соціальний захист, - кожен раз приходить до висновку про неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий- рівень з посиланням на обмежені фінансові можливості держави, однак органи виконавчої та законодавчої влади з цих же мотивів продовжують практику такого обмеження цих прав.

Зокрема, у рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р. зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Суд першої інстанції задовольняючи позов правильно виходив з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Констуції України, - не може бути скасоване чи звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. .2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з правила ч. 4 ст. 9 КАС України про пріоритетність законів над підзаконними актами, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст. ст. 50 та 54 Закону України N 796-ХІІ, а не наведені вище відповідачем на обґрунтування своїх заперечень проти позову постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом пенсійних прав та конституційних гарантій.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України N 796-ХІІ.

Виходячи із наведеного обґрунтування судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених наведеними вище статтями, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

З огляду на принцип юридичної визначеності положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-ІУ не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування Інших пенсій чи доплат, повязаних з даною розрахунковою величиною, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки питання щодо можливої подальшої зміни чи припинення спірних виплат знаходяться поза межами розглянутого позову і перебуває у виключній компетенції відповідача, такі обовязки носять триваючий характер, виходячи з вищевказаного принципу не підлягає обмеженню судом й кінцевий строк виплати перерахованої позивачу пенсії.

Крім того, органи державної влади, виходячи із їх конституційного обовязку, не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов до вірного висновку про неправомірність дій управління Пенсійного фонду України щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії до визначених законом розмірів, а відповідач не спростував своєї вини в бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тому обмежений строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, який має субсидіарний характер, до даної категорії спорів не застосовується.

Виходячи з наведеного, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, то з підстав, передбачених ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись абз. 15 п. 1 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 160, 195, 197 п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 210-212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Богодухівському районі Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді колегії: