АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9052 / 2011 р. Головуючий: 1 інстанції
ОСОБА_1 Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-спеції» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивач - ПАТ «ОТП Банк» (далі : ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що 06 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір № ML - 700/1089/2008, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 95 000,00 дол. США з кінцевим строком його погашення 06 березня 2028 року та сплатою відповідних щомісячних процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, 01 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений ще один Кредитний договір за № CM-SME 701/107/2008, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 100 879,00 дол. США з кінцевим строком його погашення 03 квітня 2023 року та сплатою відповідних щомісячних процентів за користування кредитними коштами.

За умовами вказаних Кредитних договорів позичальник ОСОБА_4 зобовязався погашати заборгованість за кредитами та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними ануїтетними платежами згідно з погодженими сторонами графіками погашення кредитної заборгованості.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_4 своїх договірних зобовязань за Кредитним договором № CM-SME 701/107/2008, того ж дня, тобто 01 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем - ТОВ «Харків-спеції», а також відповідачем ОСОБА_6, з кожним окремо, були укладені договори поруки за № SR-SME 701/107/2008 та за № SR-SME 701/107/200/1, відповідно, згідно яких останні, кожний особисто, поручилися перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобовязань та узяли на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання.

Банківська установа свої договірні зобовязання за Кредитними договорами № ML - 700/1089/2008 від 06.03.2008 року та № CM-SME 701/107/2008 від 01.04.2008 року виконала в повному обсязі, надавши позичальникові ОСОБА_4 кредити у вищезазначених розмірах, але останній узяті на себе зобовязання належним чином не виконує та порушує умови кредитних договорів щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків, у звязку з чим станом на 16.03.2011 року утворилася значна кредитна заборгованість, яка за Кредитним договором № ML - 700/1089/2008 становить 122 406,27 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає загальну суму 971 999,40 грн., а за Кредитним договором № CM-SME 701/107/2008 становить 108 935,22 дол. США - в еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 865 021,90 грн., та складається із основної та простроченої заборгованості за кредитом, строкової та простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальник ОСОБА_4 у добровільному порядку повертати банківській установі запозичені грошові кошти не бажає, позивач - ПАТ «ОТП Банк» просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь кредитну заборгованість за Кредитним договором № ML - 700/1089/2008 від 06.03.2008 року у зазначеному вище розмірі, а також солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ТОВ «Харків-спеції» та ОСОБА_6 на користь банківської установи кредитну заборгованість, яка має місце за Кредитним договором № CM-SME 701/107/2008 від 01.04.2008 року.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2011 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом ПАТ «ОТП Банк» та призначено попереднє судове засідання у справі.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ставиться питання про скасування наведеної вище ухвали судді районного суду, як незаконної, постановленої з порушенням норм процесуального законодавства щодо правил підсудності та направлення справи на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог процесуального закону.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що відкриваючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем в одному позові були обєднані позовні вимоги юридичної особи - банку до іншої юридичної особи - ТОВ «Харків-спеції», що виникли з укладеного договору поруки та які підлягають розгляду у порядку господарського судочинства, та позовні вимоги юридичної особи - банку до фізичних осіб: ОСОБА_4 і ОСОБА_6, що виникли з кредитного договору та договору поруки і можуть бути самостійним та окремим предметом цивільно-правового спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільних справах, одним із найважливіших моментів є правильне визначення підвідомчості справи та її підсудності.

Тобто, однією з умов виникнення цивільних процесуальних правовідносин з конкретного спору є вирішення суддею двох питань:

1) чи підпадає його вирішення під цивільну юрисдикцію суду, тобто чи підвідомча ця справа суду;

2) який конкретно суд зобовязаний розглядати цю справу, тобто якому суду вона підсудна.

Отже, підсудність цивільної справи суду, як і її підвідомчість, встановлюється суддею при прийнятті позовної заяви.

У випадку, коли буде встановлено, що справа не підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції, тобто справа не підвідомча цим судам, суддя відмовляє у відкритті провадження у ній (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України).

Якщо суддя встановить, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, але непідсудна саме цьому суду, він повертає позовну заяву позивачеві для подання до належного суду.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ визначена у ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам зокрема підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, розглядають місцеві господарські суди.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд з огляду на те, що згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, повинен відкрити провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовити у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ПАТ «ОТП Банк», ініційований ним спір та спірні правовідносини, про які в ній йдеться, виникли з приводу невиконання боржником - ОСОБА_4 своїх договірних зобовязань за кредитними договорами, укладеними останнім з банківською установою.

При цьому позивач - ПАТ «ОТП Банк» безпідставно обєднав в одному позові свої позовні вимоги до фізичних осіб: позичальника ОСОБА_4 та його поручителя ОСОБА_6, що стосуються укладених з ними договорів і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, та вимоги до юридичної особи - субєкта господарської діяльності ТОВ «Харків-спеції», що виникли з окремого договору поруки й можуть бути самостійним і окремим предметом позову, який повинен розглядатися господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України, тобто господарського судочинства.

Однак, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом ПАТ «ОТП Банк», на зазначені обставини та положення цивільного процесуального законодавства, що регулюють порядок здійснення цивільного судочинства, уваги не звернув, із субєктним складом учасників спору та характером спірних правовідносин належним чином не визначився, а тому без будь-яких законних підстав, у порушення вимог цивільного процесуального законодавства прийняв до свого провадження й спір, що виник між двома юридичними особами - субєктами господарювання та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, як такий, що не підпадає під цивільну юрисдикцію.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, ухвала судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2011 року про відкриття провадження у цивільній справі за вищезазначеним позовом ПАТ «ОТП Банк» не може бути визнана обґрунтованою й такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасувати це судове рішення, а матеріали справи направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2011 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-спеції» про стягнення заборгованості за кредитними договорами - скасувати.

Матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-спеції» про стягнення заборгованості за кредитними договорами направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у цивільній справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: