Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/336/11 Головуючий у 1-й інст. Сергійко В.В.
Категорія 51 Доповідач Широкова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Худякова А.М., Снітка С.О.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним та зобовязання змінити формулювання причин звільнення,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати наказ про його звільнення з роботи незаконним та таким, що підлягає скасуванню, зобовязати відповідача змінити формулювання причин звільнення, зазначивши в наказі про звільнення позивача з роботи за власним бажанням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що був прийнятий на роботу до ДП ДАК «Хліб України» Черняхівського КХП у жовтні 2009 року начальником охорони та інспектором пожежної профілактики. 18 березня 2010 року він звернувся із заявою до відповідача про звільнення з роботи за власним бажанням. В період з 29 березня по 02 квітня 2010 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному. Після закінчення строку попередження про звільнення він не вийшов на роботу, підтвердивши цим своє бажання розірвати трудову угоду. Проте наказом від 06 квітня 2010 року позивача звільнили з роботи за прогул.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправильним формулювання причин звільнення ОСОБА_2 за п.4 ст.40 КЗпП України, вказаних в наказі ДП ДАК «Хліб України» Черняхівського КХП №29-К від 07 квітня 2010 року. Зобовязано відповідача змінити формулювання причин звільнення позивача, вказаних в наказі №29-К від 07 квітня 2010 року, зазначивши в ньому причини звільнення ОСОБА_2 із займаної посади начальника охорони за ст. 38 КЗпП України. В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з даним рішенням, ДП ДАК «Хліб України» Черняхівський КХП подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин та дослідження доказів, що мають значення для справи. Зокрема, заявник посилається на те, що днем звільнення позивача вважається останній день фактичного виконання ним трудових обовязків, тобто 06 квітня, проте в цей день комісією було складено акт відсутності ОСОБА_2 на робочому місці, що стало причиною його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України. Доказів відсутності на роботі з поважних причин в зазначений період часу позивачем суду не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін з наступних підстав.

Як встановив суд першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подав заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням з 17 березня 2010 року / а. с. 16 /, яка надійшла відповідачу 18 березня 2010 року, згідно пояснень представника відповідача.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України ОСОБА_2 повідомив адміністрацію про бажання розірвати трудовий договір з 17 березня 2010 року.

Відповідач повинен був прийняти рішення по заяві позивача: дати згоду на звільнення з 17 березня 2010 року чи після двотижневого строку.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідачем рішення по заяві позивача щодо його звільнення не було прийняте і працівник не був повідомлений про рішення адміністрації по його заяві. В такому разі, як правильно вважає суд першої інстанції, відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право після двотижневого строку залишити роботу і адміністрація зобов'язана його звільнити за власним бажанням.

Після звернення до відповідача з заявою про звільнення позивач захворів і знаходився на лікарняному з 29 березня 2010 року по 02 квітня 2010 року включно, тобто двотижневий строк позивач прохворів, а тому відповідач повинен був звільнити його або з 17 березня 2010 року, як того і просив ОСОБА_2, або після закінчення лікарняного, так як до роботи позивач не приступив, чим підтвердив свою заяву та бажання про звільнення.

Відповідач же безпідставно звільнив позивача з 06 квітня 2010 року за прогули.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зміни формулювання причин його звільнення підлягають задоволенню.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки, сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зміни формулювання причин його звільнення підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання. Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів відхилити.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2010 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді