АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2763/11 Номер провадження 22-ц/1690/4218/11Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року м. Полтава

2011 року серпня місяця 16 дня м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Бондаревської С.М.,

суддів : Омельченко Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі : Ачкасовій О.Н.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., майнову шкоду в розмірі 501,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 114,56 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 15 грн.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Окрім того з рішенням суду не погодилися позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, які також подали апеляційну скаргу, у якій просять рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянти вказують на те, що суд дійшов невірного висновку про наявність підстав для врахування матеріального стану відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що при розгляді кримінальної справи № 1-154/10 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України встановлено, що підсудній в результаті нанесення потерпілому ОСОБА_3 ударів кулаками спричинив ушкодження у вигляді закритого перелому десятого ребра зліва зі зміщенням, гематоми мяких тканин обличчя, забою, крововиливу в шкіру тулуба зліва, які характеризуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2010 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у звязку з передачею його на поруки трудовому колективу ПАФ «Відродження».

Встановивши, що в ході заподіяння позивачу тілесних ушкоджень відповідачем спричинено шкоду, що потягли за собою витрати на лікування, а саме: придбання плівки 70 грн., проведення судової експертизи 31, 93 грн., МРТ 400 грн., а також встановивши відсутність доказів того, що придбання позивачем ліків на суму 679, 98 грн., квитків на суму 99,25 грн. та сплата благодійного внеску на суму 50 грн. повязані з нанесенням тілесних ушкоджень відповідачем, оскільки платіжні документи на придбання ліків не мають відповідних призначень лікаря, відсутні докази підстав придбання позивачем ліків, понесених транспортних витрат та пошкодження одягу, керуючись нормами ст. 1166 ЦК України та ст. 60 ЦПК України, суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 501,93 грн.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 13 березня 1995 року розяснено, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров?я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації) останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з якими діяв заподіював шкоди тощо).

На підставі вищенаведеного, керуючись нормами ст. 1167 ЦК України, врахувавши характер понесених позивачем моральних переживань та незручностей, які він зазнав внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, обставини справи, майновий стан відповідача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність відстав для відшкодування ОСОБА_3 за рахунок відповідача моральної шкоди, розумно оцінивши її розмір у 5000 гривень.

В свою чергу, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Проте, колегія суддів звертає увагу на невідповідність висновків суду першої інстанції щодо розміру судового збору за наступних обставин.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито» із позовних заяв, що подаються до суду сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно п. д) вказаного Декрету із позовних заяв немайнового характеру ( або таких, що не підлягають оцінці) сплачується судовий збір у розмірі 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині стягнення судового збору на користь держави підлягає зміні із зменшенням стягнутої з ОСОБА_2 на користь держави судового збору із 114,56 грн. до 59 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2011 року в частині стягнення судового збору змінити.

Зменшити стягнутий з ОСОБА_2 на користь держави судового збору із 114,56 грн. до 59 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: