АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Гол овуючого суд ці: ОСОБА_1,

Суддів: Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: Каплоух Н.Б. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про розірвання кредитного договору, за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про розірвання кредитного договору.

В обгрунтуванні позову ОСОБА_2 вказував, що 17.04.2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» відділення «Ліра» філії ЗАТ «ОТП Банк» у м. Харкові укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит на споживчі цілі в сумі 45 157,35 доларів США. Проте, всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» ЗАТ «ОТП Банк» не надало ніякої інформації позивачу як споживачу, чим порушені його права та інтереси, право на свідомий і обгрунтований вибір.

Незважаючи на значні порушення законодавства при укладенні договору та на незаконні деякі умови кредитного договору, ОСОБА_2 сумлінно виконував всі зобовязання передбачені договором. Проте згодом обставини, якими керувались сторони при укладенні договору змінилися настільки, що подальше його виконання призвело б до втрати майнових інтересів, на які позивач розраховував при укладенні договору. А саме, позивач посилається на зміну курсу долара СІЛА, як на істотну зміну обставин договору, що збільшив обсяг зобовязань та відповідальності, повязаної з виконанням кредитного договору.

Тому ОСОБА_2 просив суд розірвати кредитний договір від 17.04.2008 року, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк».

У травні 2010 року ПАТ «ОТП Банк» подало до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування зустрічної позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» вказує, що 17.04.2008 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким останній отримав у Банку кредит в розмірі 45 157,45 доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, описаний в кредитному договорі. Проте всупереч умовам вищевказаного договору ОСОБА_2 не здійснює сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.

Внаслідок невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором від

17.07.2008року загальна сума заборгованості станом на 14.05.2010 року складає 390707,71 грн.

ПАТ «ОТП Банк» відступив від права вимоги, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна», вступивши у справу в якості правонаступника ПАТ «ОТП Банк» та прийняло право вимоги за вищевказаним договором до ОСОБА_2, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за кредитним договором від 17.04.2008 року в сумі 390707,71 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 17.04.2008 року в загальній сумі 390707,71 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнуто 392 527,71 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення зустрічної позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ІДГТК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія судців виходить із наступного.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що при укладанні кредитного договору від 17.04.2008 року порушень з боку ПАТ «ОТП Банк» не було, оскільки договір укладений за вільним волевиявленням сторін, а посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», істотну зміну обставин умов договору є безпідставними.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості відповідно до ст. 627 ЦК України

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір (а.с. 7-11). Вказаний договір підписаний позичальноком. Своїм підписом позивач підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування, а саме: мету кредитування, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги по оформленню договору та інше (а.с. 11, 16).

Таким чином, вільне волевиявлення сторін при укладенні кредитного договору від

17.04.2008року підтверджуються матеріалами справи.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на зміну курсу долара США, як на істотну зміну обставин умов договору, колегією суддів не береться до уваги, оскільки згідно ст. 36 Закону України „Про національний банк України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю Валютні курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12.11.2003 р. визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату.

Наведене свідчить про те, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, судова колегія знаходить, що при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обовязки щодо погашення цього кредиту , сторони за договором і перш за все позивач, повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти до долару США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане.

Тому ОСОБА_2 повинен був передбачати та враховувати підвищення валютного ризику за вказаним кредитним договором.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Що стосується задоволення зустрічних позовних вимог, то задовольняючи зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Загальні наслідки порушення договірних зобов'язань позичальником передбачені ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої в разі прострочення останнім повернення отриманих за кредитом грошових коштів, позикодавець має право вимагати дострокового повернення цих коштів та сплати процентів, належних йому на підставі договору чи закону.

Матеріали справи свідчать, що при укладенні кредитного договору від 17.04.2008 року ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути кредит строком до 17.04.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою (а.с.7). Проте умови договору належним чином не виконував.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17.04.2008 року станом на 14.05.2010 року має загальну суму простроченої заборгованості 47 799,49 доларів США та 11 853,73 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 44616,81 доларів США, сума відсотків - 3182,68 доларів США, сума пені за прострочення виконання зобовязань - 11803,73 грн., штрафні санкції - 50 грн. (а.с.40).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обгрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303 304,п.1ч.1ст.307,ст.ст.308,313,п.1ч.1 ст.314,ст.ст.315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2011 року - залишити без

змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

судді