Справа №22-ц-3207/11 22.11.2011 22.11.2011 22.11.2011
Провадження №22-ц/1490/3610/11
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1 Доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України
22 листопада 2011 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого - Базовкіної Т.М.,
суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання Голубкіною О.О.,
за участю позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою
ОСОБА_4
на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2011 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про реальний поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою,-
в с т а н о в и в:
У квітні 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про реальний поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2011 р. вжито заходи по забезпеченню зазначеного позову, накладено арешт та заборонено укладати будь-які угоди по відчуженню житлового будинку №47 ( літ.Д-2) по вул. 9 Лінія у м. Миколаєві, який належить на праві власності ОСОБА_4
В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду.
В наданих до суду запереченнях, ОСОБА_6 посилаючись на обґрунтованість ухвали суду, просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, позивачів, представника позивача та відповідачку, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, відповідачка ОСОБА_6 посилалася на те, що житловий будинок за адресою вул. 9 лінія, 47 в м. Миколаєві літ.Д-2 є спадковим майном, а позивач ОСОБА_4 безпідставно оформив за собою право власності. Не прийняття судом заходів по забезпеченню позову унеможливить поновлення в майбутньому прав та інтересів інших спадкоємців на отримання частки даного майна та виконання рішення суду.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок позивача, суд вважав, що для цього є всі передбачені законом підстави.
Між тим з таким погодитись не можна, оскільки суд дійшов такого висновку без повного врахування обставин справи та вимог закону.
Як вбачається із матеріалів справи, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 жовтня 2007 року позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить кожному по ? частці, а відповідачці ОСОБА_6 ? частка житлового будинку №47( літ.А) по вул. 9 Лінія в м. Миколаєві. Саме з приводу реального поділу цього будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, яка була виділена у користування колишнім власникам будинку, між сторонами існує спір( а.с. 7, 8, 58).
На цій же земельній ділянці розміщено житловий будинок літ.Д-2, який було введено в експлуатацію ОСОБА_4, а рішенням виконкому Миколаївської міської ради №1176 від 24.04.2009 року надано нову адресу - вул. 9 Лінія, 47-а в м. Миколаєві.
Із матеріалів справи вбачається, що і на час видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину 09 жовтня 2007 року, і на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову щодо житлового будинку літ.Д-2, цей будинок не входив до складу спадкового майна, яке підлягає реальному поділу між спадкоємцями за вищевказаним позовом.
Відповідачка вимог щодо оспорення права власності ОСОБА_4 на це майно до теперішнього часу не заявляла.
Як розяснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, які належать відповідачеві і знаходяться в нього або у іншої особи.
Більш того, виходячи із конституційних гарантій права власності арешт у порядку забезпечення позову може бути накладено на майно інших осіб, лише в тому разі, коли така особа відповідає за законом своїм майном за зобовязаннями, що виникають із спірних правовідносин, і є відповідачем в даній справі.
Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, то в силу п. 2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нову.
В задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про реальний поділ домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: Судді: