Справа № 22-ц-3063/11 Головуючий у 1 інстанції: Мікула О. І.
Категорія: 41 Доповідач : Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Курій Н.М., Зверхановської Л.Д.,

секретаря - Кубішин І.В.,

з участю: представників сторін, третіх осіб: Франківської районної

адміністрації Львівської міської ради, профспілкового комітету

державного підприємства "Львівський науково-дослідний

радіотехнічний інститут", адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут", третіх осіб: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, профспілкового комітету державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут", про визнання права користування жилим приміщенням та зобов"язання укласти договір житлового найму, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. Суд вирішив: визнати за позивачем право користування житловим приміщенням кімнати №203 (квартири №10) та спільними комунальними вигодами будинку №14 по вул.Виговського в м.Львові; зобов"язати відповідача укласти з позивачем договір житлового найму на зазначену кімнату (квартиру).

Рішення суду оскаржив відповідач - державне підприємство "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" (далі - ДП ЛНДРТІ), просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні його позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивач посилився в спірній кімнаті без законних на те підстав (без спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства та відповідного ордеру), з 23.06.1993 року, внаслідок відокремлення ДЗ "Хвиля" від ДП ЛНДРТІ, припинив трудові відносини з підприємством і його загальний стаж роботи складає менше п"яти років, на квартирному обліку не перебував, а тому немає права користуватись приміщенням кімнати №203, яке після надання гуртожитку статусу житлового будинку, є квартирою №10.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представника профспілкового комітету ДП ЛНДРТІ в підтримання апеляційної скарги, представника позивача, її адвоката та представника Франківської районної адміністрації Львівської міської ради - в заперечення скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №352 від 16.07.2008 року, гуртожитку, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.В.Великого, 14, надано статус житлового будинку і рекомендовано Франківській районній адміністрації укласти договори житлового найму з мешканцями, які проживають та зареєстровані в цьому гуртожитку (а.с.74).

Позивач ОСОБА_2 був зареєстрований у даному гуртожитку з 20.10.1988 року. Цей факт відповідачем не оспорюється.

Законність поселення позивача в гуртожитку підтверджується зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, зокрема, довідкою з місця проживання та штампом в паспорті про реєстрацію в гуртожитку з 20.10.1988 року (а.с.14, 20), розрахунковими квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг (а.с.6-10). Крім того, представник апелянта надав суду апеляційної інстанції витяг з журналу реєстрації ордерів, який вони не могли відшукати під час розгляду справи в суді першої інстанції, в якому під номером 244 є запис про реєстрацію позивача в гуртожитку на підставі ордеру від 12.10.1988 року (а.с.196).

При цьому, посилання апелянта, на те, що позивач був поселений у кімнату №612, а не у №203 є безпідставними, оскільки судом безспірно встановлено, що позивач на момент зміни статусу гуртожитку проживав саме в кімнаті №203, не був виселений у встановленому законом порядку із займаного ним приміщення, а відтак, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач на законних підставах користувався приміщенням кімнати №203 і, відповідно, до нього перейшло право користування квартирою №10 після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок. Крім того, в судовому засіданні апелянт підтвердив ту обставину, що в кімнаті №612 на законних підставах проживають інші особи і не надав доказів в підтвердження тієї обставини, що спірна кімната в гуртожитку була надана будь-кому іншому, крім позивача. Іншим жилим приміщенням позивач не забезпечений.

Доводи апелянта про те, що позивач 23.06.1993 року припинив трудові відносини з підприємством спростовуються записами в трудовій книжці, згідно яких 29.08.1988 року позивач був прийнятий на посаду фрезерувальника третього розряду на дослідний завод "Хвиля" при Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті", 19.06.1992 року - переведений на посаду фрезерувальника четвертого розряду цього ж заводу, і звільнений з займаної посади за власним бажанням 18.08.1999 року (а.с.20, 22), тобто більше десяти років пропрацював на заводі, який був створений при ЛНДРІ. Будь-яких інших записів в трудовій книжці позивача, які б підтверджували припинення трудових відносин з підприємством у 1993 році немає.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу державного підприємства "Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут" відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: