АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-7573/ 2011р. Головуючий 1 інст.- Штих Т.В.
Категорія: житлові правовідносини Доповідач Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Маміної О.В. , Трішкової І.Ю.,

при секретарі Ашуровій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод в його користуванні та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про анулювання права власності, визнання права власності та припинення права на долю,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщення та усунення перешкод в його користуванні.

З зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про анулювання права власності, визнання права власності та припинення права на долю.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 посилався на те. що він на підставі договору дарування є власником 1/2 частини квартири № 51 за адресою місто Харків вул. Архітекторів 34. Проте вселитися в дану квартиру він не має можливості в зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 , та члени її родини перешкоджають йому в реалізації його права.

На неодноразові прохання виділити кімнату ОСОБА_3 відповідач, відмовляє йому. Крім того ОСОБА_1 мешкає в даній квартирі не одна а з своїми родичами, які також позбавляють позивача ОСОБА_3 фізично пройти до квартири, що позбавляє позивача за первинним позовом користуватися належною йому власністю. В зв»язку з наведеним ОСОБА_3 просить виділити йому -кімнату «3», житловою площею 11,8 кв.м. та приміщення загального користування в квартирі АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на спірну квартиру в цілому, припинити право на долю квартири за відповідачем ОСОБА_3, застосувати строки позовної давності до первинного позову, стягнути судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року позовну заяву ОСОБА_3О задоволено. Вирішено виділити ОСОБА_3 кімнату «3», житловою площею 11.8 кв.м. та приміщення загального користування в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 та членів її родини не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою та допустити ОСОБА_3 до цієї квартири.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму судового збору та витрати на оплату інформаціно технічного розгляду справи в сумі 39 гривен 50 копійок.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про анулювання права власності, визнання права власності та припинення права на долю залишено без задоволення.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значенні у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог. ОСОБА_3 просить в позові відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж докази, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідать, що згідно договору дарування, посвідченого 11 листопада 2004 року ОСОБА_4 передав в дар, а ОСОБА_3 прийняв в дар 50/100 частин квартири АДРЕСА_2. Даний договір не оспорений та є чинним. На виконання даного договору ОСОБА_3 зареєстрував право власності на нерухоме майно, про, що в матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5956016 від 21.12.2004 року.

На іншій частині спірної квартири мешкає ОСОБА_1, як вона зазначає на підставі ордера № 004745 від 05.01.1987 року та відповідної реєстрації (прописки) від 16.01.1987 року. Тобто право власності на іншу частину квартири за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Відповідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням в будинках державного і комунального житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму

жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім'я якого видано ордер.

У відповідності до ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

В зв»язку з наведеним судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 перешкоджає власнику майна належним чином користуватися власністю позивача ОСОБА_3, позбавляючи його доступу до його власності.

В судовому засіданні районного суду позивач ОСОБА_3 пояснив, що просить виділити йому певну кімнату, а кухню, туалет та ванну з коридором залишити в загальному користуванні.

При визначені конкретної кімнати в спірній квартирі районний суд правильно виходив з того, що позивач сам її визначив, незважаючи на той факт, що вона є меншою, Необхідно зазначити, що сторона відповідача не спростувала факту відсутності або наявності речей позивача по первинному позову у вказаній квартирі.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що зустрічні позовні вимоги, щодо визнання права власності на квартиру в цілому, припинення права на долю та застосування строків позовної давності є такими, що не підлягають задоволенню, так як відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 неодноразово звертався до позивача за зустрічним позовом про можливість пройти до його власності, на що отримував відмову. Намагався неодноразово домовитися про порядок користування вказаною житловою площею, на що також отримував відмову.

Крім того, по наведеним вище доводам районний суд правильно зазначив, що ніхто не може бути позбавлений права власності, якщо вона здобута правомірно. Правомірність набуття права власності ОСОБА_3 50/100 часток спірної квартири не оскаржувалася.

В зв»язку з наведеним судова колегія знаходить, що строки позовної давності в даному випадку не можуть бути застосовані.

Виходячи з наведених обставин, які підтверджуються наданими документами, та приписів вказаним норм закону, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення первинного позову в повному обсязі, та відмові в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вони фактично повторюють доводи, викладені ОСОБА_1 та її представником в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до ст. 308 ЦПК України з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ у 20- денний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: