Справа №: 2-787/11
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" червня 2011 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Тимченко Л.М.

при секретарі Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради, Олександрійського міського голови та Олександрійської міської лікарні про визнання незаконними розпорядження Олександрійського міського голови від 31 січня 2011 року № р-26-з та наказу в.о. головного лікаря міської лікарні №1 м. Олександрія № 41-л/а від 31 січня 2011 року про його звільнення з роботи та про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги по тимчасовій непрацездатності та стягнення витрат на правову допомогу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до суду із позовом до Олександрійської міської ради, Олександрійського міського голови та Олександрійської міської лікарні (надалі Відповідачі) про визнання незаконними розпорядження Олександрійського міського голови від 31 січня 2011 року № р-26-з та наказу в.о. головного лікаря міської лікарні №1 м. Олександрія № 41-л/а від 31 січня 2011 року про його звільнення з роботи та про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги по тимчасовій непрацездатності та стягнення витрат на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що з вересня 2003року його було прийнято на роботу головним лікарем міської лікарні №1 м. Олександрія по контракту. 14 грудня 2010 року за розпорядженням Олександрійського міського голови №р-361-з він був попереджений про дострокове розірвання контракту, укладеного 01 січня 2007 року та звільнений з роботи згідно п.8 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку він отримав після 19 травня 2011 року. Із вказаним звільненням він не погоджується, вважає його незаконним. На думку позивача він, працюючи головним лікарем міської лікарні №1 м. Олександрія по контракту , не мав підстав на звільнення з роботи за підстав, передбачених контрактом. Вважає своє звільнення без законної підстави. Просить суд поновити його на роботі та після уточнення позовних вимог стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52 738 грн. 15 коп. виходячи із середньоденного заробітку - 676 грн. 13 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини.

Інтереси позивача в суді по довіреності представляв ОСОБА_2

Представник відповідачів проти позовних вимог заперечує, вважає звільнення з роботи ОСОБА_1 згідно наказу № 160 від 19 травня 2011 року законним, оскільки підстави для його звільнення з посади головного лікаря були вказані в розпорядженні, де є посилання на результати комплексної перевірки комісією управління охорони здоровя ОДА на виконання наказу УОЗ Кіровоградської ОДА №991 від 29. 11.2010 року. Викладені в довідці факти відповідають дійсності, він не вбачає підстав для недовіри до членів комісії. До того ж довідка, що була складена за матеріалами перевірки не була оскаржена.

Інтереси відповідачів в суді по довіреності представляв ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Правовідносини сторін врегулюванні ст. ст. 5-1, 21, 23, 24, 36, 40, 47, 48, 116, 117, 233-235 КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За змістом ст..36 п.8 КЗпПУ підставами для припинення трудового договору є також підстави, що передбачені контрактом. За умовами контракту, укладеного між Позивачем та міським головою від 01 січня 2007 року, продовженим за додатковою угодою до контракту від 01 січня 2010 року передбачений розділ 4 про відповідальність сторін, за яким у випадку невиконання чи неналежного виконання обовязків, передбачених контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та контрактом.

Судом встановлено, що з вересня 2003року Позивач був прийнятий на роботу головним лікарем міської лікарні №1 м. Олександрія по контракту. За додатковою угодою до контракту від 01 січня 2010 року контракт було продовжено на 5 років, тобто з 01 січня 2010 року до 31 грудня 2014 року.14 грудня 2010 року за розпорядженням Олександрійського міського голови №р-361-з він був попереджений про дострокове розірвання контракту, укладеного 01 січня 2007 року та про звільнення з роботи згідно п.8 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку він отримав після 19 травня 2011 року із записом про його звільнення. Суд приймає до уваги, що в трудовій книжці є посилання на інший наказ та на розпорядження № р-26-з від 31 січня 2011 року, згідно якого Позивача було звільнено з роботи з 19 травня 2011 року , тобто в перший робочий день після закінчення щорічної відпустки.

Суд приймає до уваги пояснення позивача, який не заперечує, що про його можливе звільнення з роботи він був повідомлений ще в грудні 2010 року, про що було видано розпорядження № р-361-з від 14 грудня 2010 року.

Суд не вбачає правових підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на його користь, також приймаючи до уваги, що середній заробіток Позивачем було визначено не вірно. Суд приймає до уваги пояснення Позивача, що в довідці для Олександрійського міськрайонного центру зайнятості його середньоденний заробіток вказаний в сумі 336 грн.

Суд вважає, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства при звільненні головного лікаря міської лікарні №1 м. Олександрія Позивача у справі за п. 8 ст. 36 КЗпПУ. А так як дії відповідача носять законний характер, тому в стягненні середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

З огляду на те, що позивач посилається на трудове законодавство, суд зазначає, що відповідно до ст. 233 КЗпП України передбачено строки, протягом яких працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду. Позивачем такі строки не були пропущенні, оскільки він звернувся до суду із позовом в лютому 2011 року, перебуваючи на лікарняному, а був звільнений з роботи пізніше, уже в травні 2011 року, тобто після закінчення відпустки і виходу з лікарняного, який своєчасно був оплачений. Суд приймає до уваги, що позивач в даний час перебуває на обліку в службі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю.

Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення Позивача на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування витрат на правову допомогу. Доводи Позивача про те, що були відсутні підстави для його звільнення з роботи спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою про результати комплексної перевірки стану надання медичної допомоги населенню м. Олександрія від 30 листопада 2010 року.

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, а саме державного мита та ІТЗ - судові витрати суд вважає можливим віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5-1, 21, 23, 24, 36, 40, 47, 48, 116, 117, 233-235 КЗпП України ст. ст. 4-14, 15, 16, 22 ЦК України ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 82, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради, Олександрійського міського голови та Олександрійської міської лікарні №1 м. Олександрія про визнання незаконними розпорядження Олександрійського міського голови від 31 січня 2011 року № р-26-з та наказу в.о. головного лікаря міської лікарні №1 м. Олександрія № 41-л/а від 31 січня 2011 року про його звільнення з роботи та про поновлення на роботі на посаді головного лікаря міського комунального лікувально-профілактичного закладу - міська лікарня №1 м. Олександрія, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 52 738 грн. 15 коп., допомоги по тимчасовій непрацездатності та стягнення витрат на правову допомогу

відмовити в повному обсязі.

Судові витрати державне мито та ІТЗ - віднести на рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з часу проголошення рішення.

Суддя: