АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 19 ( 4_) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Карнаух В.В..

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю: представника позивачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: Комунальне підприємство «Житлово- експлуатаційна організація № 31», Виконком Жовтневої районної в місті ради м. Кривого Рогу, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», Управління благоустрою та житлової політики Виконкому Криворізької міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_12, Державний нотаріус ОСОБА_13, Приватний нотаріус ОСОБА_14, ОСОБА_3, про визнання договорів купівлі - продажу, свідоцтва про право на спадщину недійсними, визнання права на житло, вселення, виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом, який у ході розгляду справи уточнила, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений 06.07.1999 року приватним нотаріусом ОСОБА_15, в реєстрі за №2073, згідно якого квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_8.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_16, посвідчений 13.10.1999 року приватним нотаріусом ОСОБА_12, в реєстрі за №4186, згідно якого квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність ОСОБА_17.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.02.2006 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_13, в реєстрі за №2-556, спадкова справа №520/2004р., згідно якого квартира АДРЕСА_1 перейшла у спадок до ОСОБА_9.

Визнати право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на жиле приміщення квартири АДРЕСА_2. Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 разом з неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з квартири АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру АДРЕСА_3. Просила стягнути на свою користь всі понесені судові витрати по справі.

В обгрунтування вимог посилається на ті обставини, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рога Дніпропетровської області від 12.03.1999 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним свідоцтво про приватизацію №Ж 677 від 05.05.1996 року, видане відповідачу ОСОБА_5, згідно якого АДРЕСА_4 перейшла у його власність. Переселено ОСОБА_5 в раніше займане ним приміщення - АДРЕСА_4.

Позивачка вважає, що відтак відповідач ОСОБА_5, її батько, є наймачем житла, яке фактично віднесено до державного житлового фонду, порушив її право на житло, а наступні правочини щодо спірної квартири вчинені всупереч закону, що є підставами для визнання їх недійсними, вселення її в квартиру та виселення з неї осіб, які там проживають. Просить також визнати недійсним свідоцтво про право на спадкове майно, спірну квартиру, оскільки воно порушує її право на житло.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з апеляційними скаргами, в яких ставлять питання про скасування рішення суду та просять ухвалити нове рішення про задоволення їх вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального законодавства, неповне з,ясування обставин, які мають значення для вирішення спору, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважають, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вжила недостатньо заходів щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.1999., не допитавши останню в судовому засіданні; суд розглянув цивільну справу 14.06.2011. за відсутності відповідача ОСОБА_5, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; суддя безпідставно залишила без руху доповнену позовну заяву від 15.02.2011. з підстав зазначення в ній неправильної адреси відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що ОСОБА_3 як опікун неповнолітньої ОСОБА_2 вживала заходи щодо виконання рішення суду, проте припинила такі дії в 2002 році, оскільки дізналася, що в спірній квартирі проживають інші люди. Таким чином, суд дійшов висновку, що опікун неповнолітньої ОСОБА_2 про порушення права на житло підопічної дитини дізналася в 2002 році, з чим необхідно пов*язувати виникнення права на звернення до суду за захистом порушених прав; проте після 2002 року до серпня 2010 року ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 за вжиттям заходів по відновленню права не зверталася до органів опіки та піклування чи до суду; позивачка та її представник в судовому засіданні не надали суду доказів про те, що зверталися до органу приватизації про вирішення питання щодо винесення розпорядження уповноваженим органом про скасування приватизації у зв*язку з рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.1999 року, при цьому в судовому порядку вимоги про скасування розпорядження про приватизацію від 05 травня 1996 року, на підставі якого видане свідоцтво про приватизацію, ними також не ставилися.

Однак, на думку колегії суддів, з такими висновками суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 21.04.1994 року рішенням № 97 Бобринецької міської Ради народних депутатів Кіровоградської області третю особу по справі ОСОБА_3 - тітку позивачки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, було призначено опікуном неповнолітніх дітей: ОСОБА_18 1981 р. н, ОСОБА_4 1982 р. н, ОСОБА_19 1985 р. н, ОСОБА_2 1990 р. н. та визначено місце проживання опікуна і дітей спільне; позивачка ОСОБА_2 протягом всього періоду з 21.04.1994 року та по 28.06.2008 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/А ( а.с.6). Згідно довідки Харківського національного університету ім.. ОСОБА_20, ОСОБА_2 зарахована на перший курс, денне відділення згідно наказу № 05/940 від 29.07.2008 року, продовжує навчання в закладі (а.с.9,10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.1999 року , яке вступило в законну силу, ОСОБА_21 визнано втратившою право користування квартирою №2 буд. №17 по вул.. Електрозаводській у м. Кривому Розі; визнано незаконним свідоцтво про приватизацію №Ж 677 від 05.05.1996 року, видане ОСОБА_5, згідно якого АДРЕСА_4 перейшла у його власність. Визнано договір обміну квартир від 10.06.1996 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно якого у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшла квартира АДРЕСА_5, а у власність ОСОБА_5 перейшла квартира №77 будинку №43 мікрорайону Гірницький у м. Кривому Розі, - недійсним. Визнано недійсним договір міни від 23.01.1997 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_22, згідно якого у власність ОСОБА_5 перейшла квартира № 41 в будинку № 5 на мкр-ні Гірницький, а у власність ОСОБА_22 -квартира № 77 в будинку № 43 на мкр-ні Гірницькому у м. Кривому Розі. Суд ухвалив переселити ОСОБА_6 з неповнолітнім ОСОБА_7 в раніше займану квартиру №77 в будинку № 43 на мкр-ні Гірницькому у м. Кривому Розі. Переселено ОСОБА_22 з неповнолітніми дітьми в раніше займану квартиру № 41 в будинку № 5 на мкр-ні Гірницькому у м. Кривому Розі. Переселено ОСОБА_5 в раніше займане ним приміщення - АДРЕСА_4. Ухвалою судової колегії з цивільних справ Дніпропетровського обласного суду від 11 травня 1999 року вказане рішення районного суду залишено без змін.

Як убачається з повідомлення Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, після винесення рішення Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу від 12.03.1999 року, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_6 не видавалося (а.с.247).

Згідно інформаційної довідки БТІ від 13.02.2011 року, в період з червня 1996 року на час розгляду справи, відбувся перехід права власності на квартиру АДРЕСА_6: до ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі договору міни від 10.06.1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_7 (а.с.166), договір зареєстрований в БТІ під №1028; до ОСОБА_8 на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.1999 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зареєстрований під № 2073; до ОСОБА_17 на підставі договору купівлі - продажу від 13.10.1999 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_17, реєстровий № НОМЕР_1 БТІ; до ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтво видане Другою державною нотаріальною конторою 07.02.2006 року реєстровий № 2-556.

Оскільки вищезазначеним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу визнано незаконним свідоцтво про приватизацію №Ж 677 від 05.05.1996 року, видане відповідачу ОСОБА_5, згідно якого АДРЕСА_4 перейшла у його власність; переселено ОСОБА_5 в раніше займане ним приміщення - АДРЕСА_4, колегія суддів вважає, що відтак відповідач ОСОБА_5, батько позивачки, є наймачем житла, яке фактично віднесено до державного житлового фонду, порушив право позивачки на житло, тому наступні правочини щодо спірної квартири вчинені всупереч закону, що є підставами для визнання їх недійсними; вселення позивачки в спірну квартиру та виселення з неї осіб, які там проживають

Як убачається із паспортних даних позивачки, вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою проживання свого опікуна ОСОБА_3 ( вул. Піонерська, 16А) в будинку, який належить дідові ОСОБА_23, де вона проживала до вступу до навчального закладу, а з 02.09.2008 року тимчасово зареєстрована в гуртожитку за місцем навчання в м. Харкові ( а.с.74)

З огляду на те, що в період перебування позивачки під опікою ОСОБА_3, а також з моменту повноліття до часу подання позову, жодних правочинів опікуном чи нею особисто щодо спірної квартири не вчинялось, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 порушив права позивачки на житло, не вжив заходів для виконання рішення суду від 12.03.1999 року та збереження права на житло за нею на період перебування під опікою. Тому на підставі ст.71 ЖК УРСР, з урахуванням рішення про призначення опікуна № 97 від 21.04.1994 року Бобринецької міської ради народних депутатів, наказу про зарахування на навчання до вищого навчального закладу та відповідно до положень ст. 71 ЖК України, за позивачкою зберігається право на жиле приміщення в АДРЕСА_7, а наступні правочини щодо квартири вчинені всупереч закону, що є підставами для вселення її до вказаної квартири, оскільки з часу народження проживала з батьками у квартирі.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.1999 року визнано також недійсним договір обміну квартир від 10.06.1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за яким квартира перейшла у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тому наступні договори, за якими відбулося відчуження квартири - договір купівлі-продажу, між ОСОБА_7 Н,І., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 06.07.1999 року, договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_17 від 13.10.1999 року вважаються такими, що суперечать вимогам ст. 4 ЗУ «Про власність» щодо права власника вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону, у зв*язку з чим на підставі ст. 48 ЦК України (1963р.) вказані угоди необхідно визнати недійсними, оскільки вони суперечать рішенню суду.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що видача свідоцтва про право на спадкове майно - спірну квартиру після смерті ОСОБА_17 на ім*я відповідачки ОСОБА_9 порушує право позивачки на житло та суперечить рішенню суду, тому на підставі ст. 1301 ЦК свідоцтво про спадщину від 07.02.2006 року на ім*я ОСОБА_24 також необхідно визнати недійсним.

Оскільки проживання та користування спірною квартирою ОСОБА_9 разом з неповнолітніми, а також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 суперечить рішенню суду від 12.03.2009 року, вказані особи підлягають виселенню із квартири АДРЕСА_8.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 досягла повноліття 2008 року. Звернулася до суду з позовом про захист своїх прав у серпні 2010 року, тобто в межах встановленого законодавством строку позовної давності. Крім того, згідно довідки Харківського національного університету ім.. ОСОБА_20, ОСОБА_2 зарахована на перший курс, денне відділення згідно наказу № 05/940 від 29.07.2008 року, продовжує навчання у закладі (а.с.9,10), тимчасово зареєстрована у гуртожитку.

Тому висновок суду про те, що у позивачки на час звернення з позовом до суду закінчився строк позовної давності, що є підставою згідно ст. 80 ЦК України для відмови в задоволенні позовних вимог, є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів вважаючи, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до положень п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивачки підлягають стягненню солідарно з відповідачів витрати на оплату судового збору у сумі 38,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 74 грн., а всього 112 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст..ст.313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений 06.07.1999 року приватним нотаріусом ОСОБА_15, в реєстрі за №2073, згідно якого квартира АДРЕСА_9 перейшла у власність ОСОБА_8.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_16, посвідчений 13.10.1999 року приватним нотаріусом ОСОБА_12, в реєстрі за №4186, згідно якого квартира АДРЕСА_9 перейшла у власність ОСОБА_17.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.02.2006 року виданого державним нотаріусом ОСОБА_13, в реєстрі за №2-556, спадкова справа №520/2004р., згідно якого квартира АДРЕСА_9 перейшла у спадок до ОСОБА_9.

Визнати право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на жиле приміщення квартири АДРЕСА_10. Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 разом з неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з квартири АДРЕСА_9 Вселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_11.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 112 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді