Справа № 2-5242/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Бурко Р.В., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товаристве комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з позовною заявою ПАТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду заяву про забезпечення позову в порядку ст. 151 ЦПК України. В заяві просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, перереєстрацію, здійснювати його відчуження та обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов»язань, а саме заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Кіровоградській області видачу відповідачу паспортів/проїзного документа, адміністрації державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов»язань.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що у поданій до суду заяві заявник не зазначив та не вказав точно на яке саме майно накласти арешт.

Відсутність зазначених відомостей у заяві Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» позбавляє суд дійти висновку про наявність достатнього обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Крім того, запропонований спосіб забезпечення позову по відношенню до ОСОБА_1 щодо обмеження відповідача у праві виїзду за межі України є передчасним, а необхідність його застосування недоведена, так-як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання, відсутні підтвердження звернення Банка і відмови чи бездіяльності уповноваженого державного органу, що розглядає заяви громадян України про надання права і оформлює відповідні документи на виїзд за кордон, про невжиття заходів по відношенню заборони виїзду за кордон відповідача.

Закон уповноважує суд тільки обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

Для можливості вирішення вказаного клопотання необхідно надати перелік документальних доказів, що підтверджують вказані обставини, що не здійснено позивачем.

Крім цього, право особи на вільне пересування є основоположною

Конституційною складовою правового статусу особи. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду* Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон відповідача у цивільній справі до повного виконання своїх договірних зобов'язань.

Ст. 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.4 ст. 135 ЦПК України та з огляду на викладене необхідно відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог шляхом заборони виїзду відповідача закордон

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволення заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду направити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Р. В. Бурко