Справа № 2-1094/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Іванюк І.Д.

при секретарі - Ящук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Львівська міська рада про визнання права власності, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька матері ОСОБА_5 вона прийняла спадщину і стала власницею 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Співвласниками решти 1/4 частини будинку після смерті ОСОБА_6 являються відповідачі, як його спадкоємці першої черги. Окрім того, її матір разом із померлим дядьком ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності була власницею спірної земельної ділянки, призначеної для обслуговування вказаного будинку, однак формити свідоцтво про право на спадщину на спірну ділянку вона не може, оскільки частки її матері та дядька не визначені, а відповідачі відмовляються їх визначити. Покликаючись на ст. 30 ЗК України (від 1990 р.) та ч. 4 ст.120 ЗК України просила позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7 згідно довіреності від 08.10.2010 р. (а.с. 21) та її адвокат (а.с. 34) позов підтримали з аналогічних підстав, додатково пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, який був співвласником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляються оформити спадщину після його смерті, хоча до дня його смерті проживали і були зареєстрованими з ним за однією адресою, атому прийняли спадщину. Також відповідачі відмовляються визначити частки у земельній ділянці, наданій для обслуговування даного будинку, а тому просили позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, що позивачка не звернулась до них і не вирішила даного питання у добровільному порядку.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'яивлась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Представник ЛМР згідно довіреності від 30.11.2009р. (а.с. 20) у судовому засіданні проти позову заперечила з тих підстав, що земельна ділянка надана померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність і не була розподілена між ними.

Заслухавши пояснення сторін/їх представників, третіх осіб, оглянувши матеріали цивільної та спадкової справ, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку що первісний та зустрічні позови слід задоволити з наступних підстав.

Згідно статті 527 ЦК України (від 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції від 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, а згідно ст. 549 ЦК України (в редакції від 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї

Згідно ст. 30 ЗК України (від 1990 р., який діяв на час настання спірних првовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зімни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження -будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єкітв.

Згідно ч.4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с. 37), заповіту вона не складала, а тому відповідно до вимог ст. 524 ЦК України (в редакції від 1963р., який діяв на момент відкриття спадщини) має місце спадкоємство за законом. Її донька ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1), як спадкоємиця першої черги за законом, подала заяву у нотаріальну контору та прийняла спадщину.

З реєстраційних свідоцтв (а.с. 12, 13 спадкової справи) вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 належало на праві власності 3/4 частини будинку АДРЕСА_1, які у спадок прийняла ОСОБА_1 (а.с. 11).

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31). На час його смерті йому належала 1/4 частина будинку АДРЕСА_1. Після його смерті спадкоємцями першої черги є відповідачі ОСОБА_2, 1959 р.н., як його дружина та ОСОБА_3, 1986 р.н. і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, як його діти. Оскільки відповідачі були зареєстровані і постійно проживали із позивачем до часу його смерті (а.с. 14, 33), та протягом 6 місяців не подали заяв у нотаріальну контору про відмову від спадщини, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

З державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка надана для обслуговування будинку АДРЕСА_1 площею 0,0583 га.

Із врахуванням наведеного, та того, що позивач є власницею 3/4 будинку АДРЕСА_1, їй згідно вимог ст. 30 ЗК України (від 1990 р.) та ч. 4 ст. 120 ЗК України належить на праві власності 3/4 частини земельної ділянки, призначеної для обсулговування вказаного будинку, а тому позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 527, 529, 549 ЦК України (від 1963 р.) ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст. 30 ЗК України (від 1990 р.) та ч. 4 ст. 120 ЗК України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Рішення у повному обсязі виготовлене у 5-денний строк.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Голова суду: Ю.Л. Бориславський