КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-125/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді - Циганок В. Г.,

при секретарі судового засідання - Варакута Є. Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради про вселення і усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка також представляє інтереси малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

Встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування жилими приміщеннями жилого будинку АДРЕСА_1.

Вона посилалась на те, що з часу свого народження була зареєстрована та проживала у житловому будинку АДРЕСА_1, який належить рідному брату її батька ОСОБА_4., на підставі договору дарування від 29.06.1985р., як член сім'ї . Будинок належав дідусю та бабусі. Дідусь ОСОБА_8 подарував спірний будинок у 1985р. своєму старшому сину ОСОБА_4 Вона там проживала з бабусею із згоди відповідача. Останній час відповідач всіляко чинить їм перешкоди в проживанні за місцем реєстрації, забрав ключі у них. Відповідач створює для них неможливі умови для проживання в спірному будинку. Крім цього, в позовній заяві позивач зазначала, що іншого житла у неї не має, вона приймає участь у догляді за будинком, проплачує комунальні послуги.

У зв'язку з цим, позивачка просила визнати за нею та малолітніми дітьми право на користування вищевказаним жилим будинком.

В квітні 2010р. ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_2, яка також представляє інтереси малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право користування жилими приміщеннями у житловому будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він є власником спірного будинку на підставі договору- дарування від 29.06.1985р. У 2004р. він прописав племінницю ОСОБА_2 та дозволив їй там проживати тимчасово, поки їй не нададуть гуртожиток та вона не одержить гроші, у зв'язку з народженням дітей. Однак вона добровільно виїхала з будинку і вже більше як два роки там не проживають, не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в утриманні житла, особистих речей у будинку також не має, а тому вважає, що ОСОБА_2 разом з дітьми, втратили право користування житловою площею у житловому будинку на підставі ст. ст. 64,71,72 ЖК України та ч.2 ст.48 ЗаконуУкраїни «Про власність».

У попередньому судовому засідання зустрічний позов був об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник неодноразово змінювали предмет та підставу позову і остаточно просили вселити позивача разом з дітьми у житловий будинок АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача передати їй ключі та не чинити перешкоди у користуванні житлом у спірному будинку. Посилалася на те, що вона народилася та проживала у спірному будинку з 1986р. У 2000р. коли вона була неповнолітньою, мати виписала її з спірного будинку. В 2003р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та із згоди бабусі,яка проживала у будинку та відповідача, як член сім'ї вселилася разом з чоловіком у спірний будинок. 16.01.06р. у неї народилася донька ОСОБА_5, яку відповідач також зареєстрував у будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6, який також зі згоди дядька та бабусі був зареєстрований у спірному будинку. Вона як член сім'ї несла усі виплати по утриманню будинку, сплачувала комунальні послуги, робила там ремонт. У будинку вони займали кімнату, площею 18 кв.м. Після народження сина відношення з відповідачем у них погіршились. ОСОБА_4, який не проживав у будинку, став провокувати конфлікти. З метою уникнути конфліктів вона з дітьми вимушена була вимушена піти до бабусі, де тимчасово проживала. У липні 2009р. відповідач за допомогою співробітників міліції відібрав у неї ключі та не впускав до будинку, коли вона хотіла туди вселитися. Посилаючись на норми ст. ст. 156,157,116 ЖК України просила вселити її разом з малолітніми дітьми у спірний будинок та зобов'язати відповідача не перешкоджати їй з дітьми користуватися спірним житловим будинком та видати їй комплект ключів від будинку. Зустрічний позов не визнала, через те, що він безпідставний,необгрунтований та недоказаний.

Відповідач позов не визнав, т.я. вважає, що обставини, які викладені у позові, не відповідають дійсності, зустрічний позов підтримав на підставах викладених у зустрічному позові. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, є заява про слухання справи у їх відсутність, позов підтримала в інтересах малолітніх дітей, у яких іншого житла не має.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши докази, які надані сторонами, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Членами сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до житлового будинку. Повнолітні члени сім»ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку і при домової території та проведення ремонту. До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені ч.2 ст.64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користуванням жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.

За положеннями ст. 157 ЖК України членів сім»ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч.І ст. 116 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору-дарування, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори 29.05.1985 р. ОСОБА_10 подарував ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, реєстровий №2183 та зареєстрований в ММБТІ, реєстровий № 13888 10.07.1985р.

Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян, що проживають АДРЕСА_1 ОСОБА_2 13.03.1986р.н. зареєстрована разом з батьками у спірному будинку з 05.04.1986р.н., а потім була виписана у 2002р., повторно була зареєстрована у спірному будинку, власником якого є ОСОБА_4, разом з донькою ОСОБА_5 у 2006р., а ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований 15.07.2008р.

Згідно паспорту, ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_7 у зв'язку з одруженням 12.07.2003р. з ОСОБА_13 (а.с. 12-13) , а ІНФОРМАЦІЯ_4 матір'ю якої є ОСОБА_7 народилася ОСОБА_14 (а.с. 11) та ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 - позивачка народилася у спірному будинку, проживала в ньому разом з батьками та бабусею. Потім батьки виписали її з будинку і вселилася вона туди повторно, коли вийшла заміж, з дозволу бабусі та дядька. Вона допомагала бабуся та була членом її сім'ї , вела спільне господарство, доглядала за нею, прибирала, платила комунальні послуги, робила ремонт. ОСОБА_4.І. в будинку не жив. Після смерті бабуся Дрожак, він вигнав ОСОБА_7 разом з дітьми та забрав ключі.

Даний факт також підтверджується різними зверненнями ОСОБА_5 0.0. про порушення її права на проживання у спірному будинку до правоохоронних органів.

Приведені вище докази в їх сукупності свідчать про те, що позивачка разом з малолітніми дітьми вселилася до спірного будинку у встановленому законом порядку, тобто зі згоди власника будинку та зареєструвалася туди як член сім'ї матері власника будинку та набула прав та обов'язків, передбачених ст.156 ЖК України, оскільки підстави виселення членів сім»ї власника житлового будинку, передбачені нормою ст.157 ЖК України полягають у порушенні такими особами умов проживання й користування жилим приміщенням, що належить власнику, а таких доказів відповідач суду не надав. Крім того припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє члена сім»ї власника будинку права користування займаним приміщенням. А тому позивачка підлягає вселенню в спірний житловий будинок разом з малолітніми дітьми.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_4, то суд вважає, що відповідач в порушення норм ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав доказів того, що позивачка не проживала у спірному будинку без поважних причин більше ніж як півроку та невірно застосував норми законодавства до спірних правовідносин.

Треба також зазначити, що у томі разі, коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу.

Доводи позивачки та її представника, що вона з дітьми вселилися у спірний будинок як член сім'ї власника будинку, постійно проживає там на правах члена сім»ї, виконує обов'язки, як члена сім»ї підтверджується вище наведеними доказами.

Судом не приймаються до уваги показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_17. т.я. вона є заінтересованою особою, її показання були суперечливі та спростовуються наведеними у справі доказами.

Враховуючи викладене суд вважає, що є законні підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_2 та відсутні передбачені законні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 209, 212-215 ЦПК України суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та інтерес малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 про вселення і усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - задовольнити , а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовити. Вселити ОСОБА_7 разом з неповнолітніми дітьми: донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у житловий будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні жилим будинком АДРЕСА_1 та повернути їм ключі від будинку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.Г.Циганок