Справа № 22Ц-3034/11Головуючий в суді першої інстанції:ВЕНГРИН
Категорія: 34 Доповідач: Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2011 м. Вінниця

ОСОБА_1 суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6 Групдо ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 5 вересня 2011 року,

у с т а н о в и л а :

у лютому 2011 року ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6 Групзвернулась із зазначеним позовом до ОСОБА_7

У обґрунтування вимог посилалась на те, що 28 липня 2007 року сталася ДТП за участю автомобіля n Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля Мitsubishi Carisma, реєстраційний номер 173-33ХІ, під керуванням власника ОСОБА_1 Внаслідок цього ДТП було пошкоджено автомобіль марки Мitsubishi Carisma.

Постановою суду ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивачем виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Мitsubishi Carismaв загальній сумі 19154 грн.05 коп., а тому посилаючись на положення підпункту а, 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобівта на те, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного спяніння, просили стягнути з нього в порядку регресу 19154, 05 грн. та судові витрати.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 5 вересня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6 Групу відшкодування шкоди в порядку регресу 15154 грн. 05 коп., 151 грн.55 коп. судового збору, 94 грн. 94 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

В решті позову щодо стягнення 4000,00 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, а також порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати у частині задоволених вимог та стягнутих судових витрат.

У доводах апеляційної скарги зокрема зазначає, що він не був ознайомлений з протоколом медичного огляду на стан спяніння у відповідності до вимог п. 3.6 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів, а тому відповідно до п.3.10 цієї Інструкції висновки проведеного огляду є недійсними. Суд не застосував цієї Інструкції при вирішенні справи, а тому висновки суду є неправильними.

Вказує на те, що ОСОБА_7 ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння за ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду про те, що він під час ДТП знаходився у стані алкогольного спяніння є безпідставними. Зазначає, що ст.38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якої з нього на користь страхової компанії стягнуто шкоду в порядку регресу, передбачає для цієї матеріальної відповідальності факт притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а тому за відсутності такої підстав для задоволення позову у суду не було.

У апеляційній скарзі відповідач посилається також на те, що надана позивачем копія протоколу медичного огляду на стан спяніння є неналежної якості, а суд не витребував оригіналу, тому цей наданий доказ не може бути визнаний як належний доказ.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду, в частині, що оскаржується, таким визнати не можна, оскільки суд допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні частини позовних вимог.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6 Групу відшкодування шкоди в порядку регресу 15154 грн. 05 коп. суд виходив із встановлених обставин про те, що відповідач ОСОБА_7 під час ДТП керував транспортним засобом у стані спяніння, а тому на вимогу Страховика, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, в силу положень підпунктів а, 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зобовязаний відшкодувати виплачену страхову суму страховику на його вимогу в порядку регресу. Суд також виходив із того, що відповідач частково виплатив шкоду у розмірі 4000 грн., а тому в частині стягнення цієї суми відмовив.

Проте погодитись із такими висновками суду в частині щодо стягнення 15154 грн. 05 коп. не можна, оскільки суд дійшов до таких висновків неправильно витрактувавши норми матеріального права, що є неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено та не оспорюється сторонами, що 22 липня 2007 року між сторонами було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого позивач взяв на себе обовязок в разі настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) за участі застрахованого транспортного засобу olkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1, за умовами настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_7, здійснити виплату страхового відшкодування на користь третіх осіб, яким під час такої ДТП заподіяна шкода (а.с.7).

28 липня 2007 року о 21 год.10 хв. на 377 км автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка сталася ДТП за участю автомобіля Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля Мitsubishi Carisma, реєстраційний номер 173-33ХІ, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки Мitsubishi Carisma, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

Винним у ДТП та заподіянні матеріальної шкоди ОСОБА_1 пошкодженням його автомобіля визнано ОСОБА_7, що підтверджується постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 23 серпня 2007 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.27). Цей факт сторони у справі не заперечують.

Страховою компанією ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6, відповідно до умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 липня 2007 року, виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Мitsubishi Carisma, реєстраційний номер 173-33ХІ, в загальній сумі 19154 грн.05 коп. Встановлено також та не заперечується сторонами, що ОСОБА_7 частково відшкодував завдану шкоду у розмірі 4000 грн.

Отже причиною ДТП та завдання матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_1, згідно з постановою Староміського районного суду м. Вінниці від 23 серпня 2007 року, не є керування транспортним засобом у стані спяніння під впливом алкоголю, а є порушення правил дорожнього руху (п.16.11) під час виїзду з другорядної дороги на головну, де ОСОБА_7 не пропустив транспортний засіб, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів (а.с. 20, 27).

Як вбачається із матеріалів справи і не заперечується сторонами протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_7 про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не складався, а судом не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, виходячи із наявних у справі доказів, немає підстав вважати, що страхувальник ОСОБА_7 спричинив ДТП та заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_1 внаслідок керування транспортним засобом у стані спяніння під впливом алкоголю. Такі обставини судом не встановлювалися, а обовязкова для суду, в силу правил частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення на підтвердження факту перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного спяніння за ст. 130 КУпАП, судом не виносилась.

Стягуючи в порядку регресного відшкодування з ОСОБА_7 на користь страхової компанії 15154 грн. 05 коп. суд вирішив це питання, як це вбачається із судового рішення, застосувавши до цих правовідносин правила підпунктів а, 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Правила цих норм передбачають, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані спяніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин.

За змістом цих норм вбачається, що для відповідальності страхувальника за регресним позовом страховика необхідною умовою є причинно-наслідковий звязок між керуванням у стані спяніння під впливом алкоголю та спричиненням дорожньо-транспортної пригоди страхувальником внаслідок якої завдано шкоду потерпілому.

Оскільки, як вбачається із наданих доказів у матеріалах справи, такий причинно-наслідковий звязок відсутній, то підстав для задоволення позову не вбачається.

Крім того колегія суддів погоджується також з доводами апеляційної скарги про недійсність висновків за результатами огляду ОСОБА_7 на стан спяніння в протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю (наркотику) та стану спяніння № 6200 від 28 липня 2007 року ( а.с. 23-24).

Так, згідно з вимогами пункту 3.6 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 року №114/38/15-36-18, висновки за результатами огляду лікарем повідомляються оглянутій особі, у присутності особи, яка її доставила, про що робиться запис у Протоколі.

Такий запис у Протоколі медичного огляду ОСОБА_7 для встановлення факту вживання алкоголю (наркотику) та стану спяніння № 6200 від 28 липня 2007 року (а.с. 23-24) відсутній. Через це, у відповідності до вимог пункту 3.10 вказаної Інструкції, висновки щодо огляду ОСОБА_7 на стан спяніння одержані з порушенням вимог цієї Інструкції, а отже вважаються недійсними.

Суд допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки неправильно витрактувані при застосуванні. Зазначене призвело до неправильного вирішення частини зазначених позовних вимог та є підставою для скасування чи зміни судового рішення у зазначеній частині, відповідно до правил пунктів 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України.

Виходячи із зазначеного вище оскаржуване рішення суду слід частково скасувати в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_615154 грн. 05 коп. та судових витрат в цій частині та у задоволенні позову відмовити.

В решті, в частині про відмову у стягненні 4000,00 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу, рішення суду є законним та обґрунтованим та окрім того в цій частині рішення суду не оскаржувало ся.

На підставі викладеного, керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3, 4 частини 1 статті 309, частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 5 вересня 2011 року у цій справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна ОСОБА_6 Групу відшкодування шкоди в порядку регресу 15154 (пятнадцять тисяч сто пятдесят чотири) грн. 05 коп., 151,55 грн. судового збору, 94,94 грн. витрат на ІТЗ розгляду цивільних справ скасувати, а в цій частині у задоволення позову відмовити.

В решті - в частині про відмову у стягненні 4000,00 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних цивільних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом вірно: