Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Київської області у складі:

головуючого : Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М.., ОСОБА_1

при секретарі : Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року у справі за позовом їжака

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення коштів утриманих із

заробітної плати

Встановила :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача

кошти, необгрунтовано утримані із його заробітної плати.

Посилався на те, що з 07.06.2005 року працював на посаді головного фахівця

відділу захисту працівників компанії Управляння організації роботи підрозділів

безпеки підприємств та методичного забезпечення Департаменту з питань

безпеки НАК «Нафтогаз України».

Наказом №464-к від 23.08.2005 року був звільнений з вказаної посади.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2006 року наказ про його

звільнення з роботи визнано незаконним та поновлено позивача на займаній

посаді. З відповідача стягнуто на його користь середній заробіток за час

вимушеного прогулу в сумі 65145,42 грн.

Рішення суду відповідачем було виконано лише 22.02.2007 року, він був

поновлений на роботі наказом №109-к , а наказом №550-к від 13.12.2007 року

знову звільнений з посади.

При виплаті йому належної заробітної плати, в т.ч. і за час вимушеного

прогулу, відповідачем, в порушення Закону України «Про статус ветеранів війни,

гарантії їх соціального захисту», із його заробітної плати утримувалися податки

та збори, у тому числі збір до Фонду соціального страхування на випадок

безробіття.

Він є інвалідом війни : до 31.07.2007 року - був інвалідом 2-ї групи, а після - З

групи, що підтверджується копіями відповідних посвідчень інваліда війни, копії

яких наявні в управлінні кадрів відповідача.

Позивач посилався на те, що безпідставність стягнення відповідачем із його

заробітної плати податків та зборів були предметом розгляду в судах, а саме -

Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2009 року у справі за скаргою

НАК «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність відділу ДВС Шевченківського

районного управління юстиції у м.Києві.

Відмовляючи НАК «Навтогаз України» у задоволенні скарги, суд зазначив, що ствердження представника НАК про те, що компанія, як податковий агент,

зобов»язана була утримувати податки та обов»язкові платежі із стягнутої на

користь їжака О.І. заробітної плати, не заслуговують на увагу, їжак О.І., як

інвалід війни, звільнений від податків та зборів всіх видів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2010 року вказану ухвалу

Шевченківського суду м. Києва залишено без змін.

Оскільки відповідач за час його роботи незаконно утримував з його

заробітної плати податки та збори, а саме : податок з доходів фізичних осіб в сумі

16847,52 грн., збір до Пенсійного фонду в сумі 912,68 грн., у фонд соціального

страхування - 430,67 грн., у фонд соціального страхування на випадок безробіття-

2=15,35 грн., всього утримано суму 18 406,22 грн., яка не була виплачена при його звільненні, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13.04.2011

року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача кошти, утримані з його заробітної

плати в якості прибуткового податку та інших обов»язкових платежів в розмірі

8252,22 коп. та 1500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 9752,22 грн.

В апеляційній скарзі НАК «Нафтогаз України» просить скасувати рішення

суду з підстав невідповідності його нормам матеріального і процесуального права

та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних

вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що їжак О.І. з 07.06.2005 року працював на посаді

головного фахівця відділу захисту працівників компанії Управляння організації

роботи підрозділів безпеки підприємств та методичного забезпечення

Департаменту з питань безпеки БАК «Нафтогаз України».

Наказом №464-к від 23.08.2005 року був звільнений з вказаної посади.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 11.12.2006 року наказ про його

звільнення з роботи визнано незаконним та поновлено позивача на займаній

посаді. З відповідача стягнуто на його користь середній заробіток за час

вимушеного прогулу в сумі 65 145,42 грн.

На виконання рішення суду позивач був поновлений на роботі наказом №109-к

від 22.02.2007 року, а наказом №550-к від 13.12.2007 року знову був звільнений.

їжак О.І. є інвалідом війни, до 31.07.2007 року йому була встановлена 2 група

інвалідності, а в послідуючому - 3 група.

Пунктом 23 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту ( в чинній редакції на час роботи та звільнення позивача)

передбачено звільнення інвалідів війни від сплати податків, зборів і мита всіх

видів та земельного податку.

Та обставина, що їжак О.І. має право на пільги як інвалід війни і з нього не

підлягали стягненню податки та обов»язкові платежі підтверджується ухвалами

Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2009 року та Ухвалою

Апеляційного суду м.Києва від 17.06.2010 року за скаргою НАК «Нафтогаз

України» на дії та бездіяльність відділу ДВС Шевченківського управління

юстиції у м. Києві щодо виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від

2006 року у справі за позовом їжака О.І. до НАК НАК «Нафтогаз України»

про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного

прогулу (а.с.6, 7-8).

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог позивача, суд обґрунтовано

послався на положення ч.3 ст.61 ЦПК України, якими передбачено, що обставини

встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній

справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у

яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини та

дійшов правильного висновку про безпідставність утримання відповідачем із

заробітної плати їжака О.І. податків та інших обов»язкових платежів.

Доводи відповідача про те, що ухвалою від 28.03.2008 року Апеляційним судом м.Києва (за заявою компанії про роз»яснення рішення Апеляційного суду

м.Києва від 11.12.2006 року у справі за позовом їжака О.І.) роз»яснено, що сума

середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 65145,62 грн. підлягає

стягненню за вирахуванням суми прибуткового йодатку та інших обов»язкових

платежів, обгрунтовано відхилено судом.

Як зазначено в ухвалі Апеляційного суду м.Києва про роз»яснення рішення від

11.12.2006 року, на суди не покладено обов»язок під час ухвалення рішення

вираховувати й утримувати податки. При виплаті працівникові стягнутої судом

суми заробітку власник або уповноважений ним орган до проведення фактичної

виплати зобов»язаний нарахувати й утримати з цієї суми прибутковий податок.

При цьому повинні бути враховані пільги, якщо працівник, якому виплачується за

рішенням суду заробітна плата, має право на такі пільги (а.с.62,62 зв.).

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду в частині стягнення на

користь позивача витрати на правову допомогу.

Матеріали справи містять необхідні документи, що підтверджують професійний

статус ОСОБА_3 та факт надання ним правової допомоги позивачу, а саме -

копію диплома з зазначенням спеціальності - «правознавство», кваліфікації -

«юрист», копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця з

реєстраційною карткою, в якій встановлено, що видом підприємницької

діяльності є діяльність у галузі права, договір про надання правової допомоги між

ОСОБА_4 та їжак О.І.(а.с.81-84).

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача

витрат на правову допомогу, оскільки ОСОБА_5 не є фахівцем у галузі права,

спростовуються матеріалами справи.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального

права, підстави для його скасування відсутні.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду,

викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2011

року залишити без змін.

Головуючий

Судді