АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2849/11 Номер провадження 22-ц/1690/4844/11Головуючий у 1-й інстанції Степура А.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2011 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Придніпровського регіонального управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про порушення прав споживача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровського регіонального управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку борг за кредитним договором в сумі 308940 грн. 04коп. та судові витрати по справі.

Підстави позову позивач вмотивовував тим, що 27 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № МК26-07/7 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 18910,89 доларів США строком повернення до 27 червня 2012року. Проте, внаслідок невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, утворилася заборгованість, розмір якої, з урахуванням передбачених кредитним договором санкцій, підлягає стягненню.

Також позивач вказував на те, що 27 червня 2007 року, з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань, ОСОБА_5 уклав договір поруки з ОСОБА_3, за умовами якого у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, визначено солідарну відповідальність поручителя та боржника.

У липні 2010 року відповідач ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом, у якому просила суд визнати таким, що порушує ст. 99 Конституції України, ст.ст. 32, 35 Закону України «Про ОСОБА_5 України», Закон України «Про захист прав споживачів», норми цивільного законодавства п.п. 2.1 кредитного договору № МК26-07/7, скасувати його та зобовязати банк укласти новий договір, яким визначити валюту кредитування та виконання зобовязання гривню.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовувала тим, що 27 червня 2007 року між нею та позивачем укладено вказаний кредитний договір. При укладенні цього договору, на думку відповідача, вона була введена в оману , так як їй було повідомлено, що кредит виражається в доларах фіксації цього еквіваленту. Також вказувала, що фактично банк надав їй кошти у гривні, посилаючись на платіжні документи автосалону. Окрім того зазначала, що при укладенні договору кредитор повинен був письмово повідомити її про можливість подорожчання валюти та до яких наслідків це приведе, що їй не було розяснено.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 червня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за кредитом задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № МК26-07/7 від 27 червня 2007 року в сумі 286959,10 грн.

Стягнуто з відповідачів на користь Банку судові витрати, пов»язані зі сплатою позивачем судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про порушення прав споживча відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 не погодилася з вказаним рішенням та подала на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вважає рішення таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, доводи апелянта, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, не заперечується сторонами, що 27 червня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровського регіонального управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № МК 26-07/7 за яким ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 кредит в сумі 18910,89 доларів США строком повернення до 27 червня 2012 року.

Згідно п. 2.3 кредитного договору кошти були надані для споживчих цілей. Також встановлено, що банком були видані кошти ОСОБА_2 в сумі 18910,89 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 14 від 27 червня 2007 року.

За умовами вказаного договору ОСОБА_2 зобовязувалася належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, а саме: в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитом, згідно графіку щомісячно. Пунктом 6.1 кредитного договору № МК26-07/7 від 27 червня 2007 року передбачено відповідальність за порушення строків повернення кредитної заборгованості у вигляді пені в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Також судом правильно встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № МК26-07/7/П, згідно умов якого останній на добровільних засадах брав на себе зобовязання перед кредитором Банком, відповідати по зобовязаннях боржника ОСОБА_2, які виникають з умов Кредитного договору.

З урахуванням викладеного, встановивши, що ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, порушувала графік повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів, районний суд, відповідно до положень ст. ст. 526, 554, 1050, 1054 ЦК України, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобовязання відповідачів у солідарному порядку відшкодувати заборгованість за договором кредиту.

Окрім того, місцевим судом встановлено, що згідно квитанції № 22 про здійснення валютно-обмінної операції від 27 червня 2007 року ОСОБА_2 за 18910,89 доларів США отримала 94932,67 грн. за комерційним курсом 502,00 грн. за 100,00 доларів США. Після одержання 18910,89 доларів США для споживчих цілей ОСОБА_2 виявила бажання зробити валютний обмін через касу банку. Після цього клієнт звернулася з проханням перерахувати 95500,00 грн. на рахунок 1800 Кременчуцької філії «Український автомобільний холдинг» в АКІБ «УкрСиббанк» через касу відділення банку, для чого надала реквізити для перерахування. Оскільки операції по валюто-обміну і перерахуванню коштів не є операціями по кредитному договору з видачі кредиту, а виконані на звернення клієнта згідно тарифів банку, суд дійшов правильного висновку про безпідставність доводів ОСОБА_2 відносно того, що кредитні кошти вона отримувала у національній валюті.

При цьому, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги той факт, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видано банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до додатку до дозволу № 28-3 встановлено, перелік операцій, які має право здійснювати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме: має право здійснювати операції з валютними цінностями; введення рахунків клієнтів ( резидентів та нерезидентів ) в іноземній валюті; ведення кореспондентських рахунків банків ( резидентів та нерезидентів ) у грошовій одиниці України; відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті в здійснення операцій за ними; відкриття кореспондентських рахунків в банках ( нерезидентах ) в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на міжнародних ринках.

За встановлених обставин, місцевий суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її зустрічних позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення пені за період з 19 березня 2009 року по 19 березня 2010 року, оскільки вимога позивача щодо стягнення пені за період починаючи з 17 червня 2008 року виходить за межі позовної давності, визначеної ст. 258 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо розміру пені, присудженої судом першої інстанції до сплати за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, матеріалами справи підтверджується, що станом на 19 березня 2010 року прострочена заборгованість по відсотках становить 2129,20 дол. США, прострочена заборгованість по кредиту 5976,09 дол. США, заборгованість по відсотках 106,60 дол. США (а. с. 7).

Звідси заборгованість по кредиту в гривневому еквіваленті становить 65448 грн. 76 коп., а саме: 2129,20 дол. США + 5976,09 дол. США + 106,60 дол. США = 8211,89 дол. США х 7,97 (курс валюти).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, доказів, що маються в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, зі зменшенням стягнутої за рішенням суду суми пені із 147666 грн. 56 коп. до 70000 грн. 00 коп., виходячи із розміру простроченої відповідачами заборгованості за кредитом. Відповідно підлягає зменшенню і стягнута із відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» загальна сума заборгованості за кредитним договором із 286959 грн. 10 коп. до 216959 грн.10 коп.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 червня 2011 року змінити.

Зменшити стягнуту із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Придніпровське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № МК26-07/7 від 27 червня 2007 року із 286959 грн. 10 коп. до 216959 грн. 10 коп., з урахуванням зменшення суми пені за прострочення сплати відсотків та кредиту з 147666 грн. 56 коп. до 70000 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: