АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірне Доповідач: Черкасов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево»

на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сільскогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та повернення земельних ділянок, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» - про стягнення витрат на поліпшення земельних ділянок, податків, недоотриманого доходу та суму виплаченої орендної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сільскогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю(далі СТОВ) «Куйбишево» про визнання недійсним договору оренди землі.

В обгрунтуванні позову ОСОБА_2 вказував, що між ним та СТОВ «Куйбишево» в 2008 році підписано договір оренди землі строком на 5 років. За час використання земельної діялнки орендар договір оренди землі у Шевченківському районному відділі земельних ресурсів не зареєстрував, чим істотно порушив умови договору, які в подальшому можуть порушити його майнові права.

На теперишній час між ним та СТОВ «Куйбишево» не підписано ніяких документів та додатків до договору оренди землі, де б було зазначено форму та розмір орендної плати, а також строки її внесення.

На його звернення до СТОВ «Куйбишево» із заявою про припинення договірних відносин та виділення власнику земельної ділянки, отримав відмову.

Тому позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та СТОВ «Куйбииіево», зобовязати відповідача передати власнику земельну ділянку, яка належить останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №741111, виданого 13.05.2003 року.

У серпні 2011 року СТОВ «Куйбишево» звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поліпшення земельних ділянок, податків, недоотриманого доходу та суму виплаченої орендної плати.

В обгрунтуванні зустрічної позовної заяви СТОВ «Куйбишево» вказувало, що орендодавець не виконує зобовязання за договором оренди землі в частині надання землі в оренду на строк, який передбачений договором.

Тому СТОВ «Куйбишево» просило суд стягнути з ОСОБА_2 збитки в сумі 27 954,52 грн., де 424,52 - понесені витрати, 27 954 грн. - недоотриманий доход.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2011 року обєднані в одне провадження справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_4 1.1, до СТОВ «Куйбишево» про визнання недійсним договору оренди землі зі справою за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Куйбишево» про визнання недійсним договору оренди землі, оскільки позивачами заявлені позовні вимоги до одного й того самого відповідача про той самий предмет.

В судовому засіданні представник СТОВ «Куйбишево» заперечував проти позовів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, вказував, що договори оренди були підписані за взаємною згодою сторін, орендна плата на протязі користування земельними ділянками виплачувалась в розмірі і в строки відповідно договорі?.. Оскільки відповідачі за зустрічним позовом бажають забрати свої земельні ділянки раніше строку, ніж зазначений у договорах, ними підписаних, представник СТОВ «Куйбишево» вважає, що цими діями вони порушують права орендаря.

Тому, з урахуванням збільшених зустрічних позовних вимог, СТОВ «Куйбишево» просив суд також стягнути з орендодавців всю суму виплаченої їм орендної плати за час користування земельними ділянками.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. В частині позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними відмовлено. Зобовязано СТОВ «Куйбишево» повернути позивачам за первісним позовом земельні ділянки, розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, належні їм на праві приватної власності згідно державних актів серії Р2 №741111, серії Р2 №741113, серії ХР №108003, виданих Шевченківською райдержадміністрацією 13.05.2003 року та

13.09.2007року. В позові СТОВ «Куйбишево» відмовлено. Стягнуто з СТОВ «Куйбишево» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сплачені судові витрати в розмірі 45,50 грн. на кожного.

В апеляційній скарзі СТОВ «Куйбишево» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині повернення земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з зобовязанням останніх відшкодувати суму судового збору, понесених СТОВ «Куйбишево».

В обгрунтуванні доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволені позовних вимог СТОВ «Куйбишево», суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі набирає чинності після його реєстрації, то у звязку у звязку з відсутністю державної реєстрації договір не є укладеним. Тому наступає обовязок наймача повернути наймодавцеві орендовану земельну ділянку. Підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦК України, для визнання договору оренди земельної ділянки відсутні.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 площею 5.83 га. ОСОБА_3 площею 5.55 га. ОСОБА_4 площею 5.76 га. розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, що підтверджується державними актами, виданими 13.05.2003 року,

13.09.2007року Шевченківською райдержадміністрацією (а.с.5, 35, 68).

Матеріали справи свідчать, що між позивачами та ТОВ «Куйбишево» були підписані без зазначення числа та місяця договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 5 років, складено акти без вказівки на рік складення про передачу та прийом земельних ділянок в натурі, акти визначення меж земельних ділянок в натурі (а.с.17-18, 22, 23, 49-50, 54, 55. 80-81. 83. 86).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України від 6 жовтня 1998 року «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. З ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та

ст. 18 Закону України від 6 жовтня 1998 року «Про оренду землі» є укладеним з моменту таксії^ реєстрації. V

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що дані договори не були зареєстровані, тому вважаються неукладеними, а неукладені договори не породжують для сторін прав та обов'язків, на досягнення яких спрямоване їх волевиявлення при їх підписанні.

Таким чином, у звязку з відсутністю державної реєстрації договір не є укладеним. В той же час, відповідно до змісту ст. 215 ЦК України та розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п. 8 постанови Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 6 листопада 2009 року № 9, недійсним може бути визнано лише укладений договір. В разі, якщо на виконання юридично ще не укладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. 651 ЦК України та ч. З ст. 31 Закону України Про оренду землі розірвано може бути лише укладений договір.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

На порушення цієї норми Закону до підписаних сторонами документів не долучено планів або схем земельних ділянок, які передаються в оренду, їх кадастрових планів та актів визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що унеможливлює їх ідентифікацію на місцевості.

Разом з тим інформація про об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), як зазначено вище, є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки.

Отже, підписані сторонами документи не містять необхідної інформації про об'єкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, тобто договори не є укладеними. Неукладений договір не породжує для його сторін прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документального оформлення.

У разі передчасної передачі майна на виконання юридично ще не укладеного договору право на це майно в набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку, установленому гл. 83 ЦК України. На зазначене звернув увагу Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано положення ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі, відповідно до якого недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору оренди землі є підставою для визнання його недійсним, застосуванню не підлягає, оскільки суперечить змісту ч. 1 ст. 215 прийнятого пізніше ЦК України, згідно з якою недійсним може бути визнано, так само як і розірвано, лише укладений договір.

Відповідно до ст.125, 126 ЗК України право на використання земельної ділянки, крім власника чи постійного землекористувача, яке посвідчене державним актом, може виникнути в інших осіб після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Використання земельної ділянки відповідачем до одержання документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та державної реєстрації забороняється законом, гак як вказаний правочин підлягає державній реєстрації і вважається дійсним лише з моменту його державної реєстрації на підставі ч.І ст.210 ЦК України.

Отже, договори оренди земельних ділянок не є укладеними, відтак СТОВ Куйбишево користується ними без достатньої правової підстави, а позивачі вимагають повернення від відповідача безпідставно набутого майна.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 1212 та 1213 ЦК України, відповідно до яких набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідач не надав суду жодного переконливого доказу, який би безпосередньо підтверджував його заперечення на позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що зустрічні позовні вимоги відповідача не підлягали задоволенню, так як вимоги СТОВ не грунтуються на законі, оскільки відповідач користувався земельними ділянками без достатньої правової підстави.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.1ч.1ст.307,ст.ст.308, 313,п.1ч.1 ст.314,315,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді