Справа № 22-ц-3520/11 20.12.2011 20.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3520/11 Головуючий у 1-й інстанції Непша О.І.
Категорія 19 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів - Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2011 року

за позовом

ОСОБА_2 дот ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення авансу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення авансу.

Позивачка зазначала, що 01 березня 2008 року між нею та відповідачками було укладено договір, відповідно до умов якого вона в забезпечення виконання договору купівлі-продажу житлового будинку № 65/1 по провулку Колективному у м. Миколаєві передала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдаток в сумі 15 000 грн., що еквівалентно 2970.30 доларів США. Договір купівлі-продажу житлового будинку та розрахунок за нього повинні були відбутися не пізніше 29 квітня 2008 року.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила стягнути з відповідачів на її користь 23762 грн.40 коп. сплаченого нею завдатку.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 14 вересня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що житловий будинок №65/1 по провулку Колективному у м. Миколаєві належить: 2/3 частки - ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду Корабельного району м. Миколаєва від 25 грудня 1986 року, 1/3 частка - ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 30 квітня 2004 року( а.с.24)

01 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір завдатку( а.с.6), відповідно до умов якого, ОСОБА_2 передала відповідачам як забезпечення виконання договору купівлі - продажу приватного будинку по провулку Колективному, 65/1 у м. Миколаєві 15 000 грн., що еквівалентно 2970.30 доларам США. Решту суми - 565 750 грн. покупець - ОСОБА_2 зобовязувалася передати при оформлені договору купівлі-продажу цього будинку в строк не пізніше 29 квітня 2008 року.

Але, як у цей строк, так і в подальшому договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було.

Відмовляючи позивачці у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що передані відповідачам кошти є завдатком і, оскільки договір купівлі-продажу будинку не був укладений з вини позивачки, то передані кошти поверненню не підлягають.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані відповідачам кошти є авансом, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні цієї суми.

За приписами ст.540 ЦК України, якщо у зобовязанні беруть участь кілька боржників, то кожний із них повинен виконувати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема: розписки та договору від 01 квітня 2008 року розрахунок між сторонами проведено в національній валюті - у сумі 15000 грн., що підтвердили у судовому засіданні сторони. За такого підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачки авансу в розмірі 23762 грн.40 коп., що на час звернення до суду з даним позовом еквівалентно 2970.30 доларам США , колегія суддів не вбачає.

Приймаючи до уваги вищевикладене з кожного із відповідачів на користь позивачки належить стягнути по 7500 грн. отриманих в якості авансу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою при зверненні до суду сплачено 237 грн.62 коп. судового збору та 120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Оскільки вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, то із відповідачів на користь позивачки належить стягнути судові витрати по 135 грн.(150+120:2) з кожного.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2011 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення авансу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аванс в розмірі - по 7500 ( сім тисяч пятсот грн.)з кожної, судові витрати по 135(сто тридцять пять) грн. з кожної.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: