Справа № 22-ц-22/11 Головуючий у 1-й інст.Невойт П.С.
Категорія 45 Доповідач Зубарєва К.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Зубарєвої К.П.

суддів Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.

секретаря Стасів М.І.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвоката Саміло Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 лютого 2010 року і за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу цього суду від 04 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_6 , Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради, управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, управління архітектури і містобудування Львівської міської ради, управління держкомзему у м.Львів, Львівська міська рада, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, знесення самочинного будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04 лютого 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з участю третіх осіб про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та присадибною земельною ділянкою шляхом звільнення присадибної земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , від самовільно встановлених ОСОБА_5 споруд та прибудов та в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самочинного будівництва відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою цього ж суду від 04 лютого 2010 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами цього ж суду від 21.11.2003 року та від 06.07.2005 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 . Ухвалу цього ж суду про скасування заходів забезпечення позову оскаржила ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки вважає його незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду повністю суперечать матеріалам справи, а докази судом не бралися взагалі до уваги. Суд не врахував обставин, встановлених ухвалами апеляційного суду Львівської області від 19.11.2007 року та від 05.06.2009 року і взагалі не зазначав норм матеріального права, з яких виходив при ухваленні рішення. Не взято до уваги, що ОСОБА_5 , маючи найменшу частку у праві власності на будинок, забудував спільну земельну ділянку, чим позбавив їх заїзду до будинку та господарських будівель. Суд фактично узаконив самочинне будівництво, здійснене відповідачем . Крім того суд безпідставно скасував ухвали, якими були вжиті заходи забезпечення позову, оскільки рішення ще не набрало законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки воно не відповідає обставинам справи та чинному законодавству. Не враховано, що будівництво, яке проводить ОСОБА_5 , позбавляє його можливості повноцінно користуватися належним йому на праві власності майном та здійснювати ремонт сараю через впритул зведену будівлю. Самочинне будівництво суперечить вимогам державних будівельних норм і порушує права інших власників. Крім того ОСОБА_5 не набув право власності на самочинно збудовані споруди, які саме і обмежують їх право користуватися8 належною їм приватною власністю та присадибною земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав. . Встановлено, що сторони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_3 - 25/100 частини будинку, ОСОБА_5 -9/100, ОСОБА_4 -27/100 та ОСОБА_6 -39/100 частини. Відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради № 989 від 01.08.1955 року за зазначеним будинком закріплена земельна ділянка площею 600 кв.м., на якій також знаходяться належні кожному господарські будівлі. Як вбачається з рішення міськвиконкому № 51 від 06.02.1998 року „Про інвентаризацію земель м.Львова у фактичному користуванні співвласників будинку знаходиться земельна ділянка площею 879 кв.м, оскільки єдиний вхід та заїзд до будинковолодіння, у звязку з здійсненням самочинних добудов та переобладнань можливий лише через зазначену земельну ділянку. Це також стверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2332 від 30.03.2007 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що вчинене відповідачем самочинне будівництво та переобладнання господарської будівлі під житло жодним чином не порушує права власності позивачів на належні їм частини будинку та господарські будівлі щодо можливості вільного до них доступу( заїзду) а також користування присадибною земельною, оскільки такі здійснені відповідачем поза межами присадибної земельної ділянки. Проте з висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем здійснено самочинне будівництво та переобладнання господарської споруди під житловий будинок як на земельній ділянці, яка закріплена за будинковолодінням так і на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні співвласників, через яку існує єдиний вхід та заїзд до будинку, господарських будівель та присадибної ділянки. Ці обставини встановлені рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду від 19.11.2007 року та ухвалою цього ж суду від 05.05.2009 року. Враховуючи, що діями відповідача порушено право позивачів, як співвласників будинку, можливості безперешкодно користуватися належною їм власністю та присадибною ділянкою, на якій знаходяться належні кожному на праві власності господарські будівлі, а також входу та заїзду до них, відтак порушене їх право підлягає захисту. Тому позовні вимоги про зобовязання відповідача не чинити позивачам перешкод у користуванні належними їм на праві приватної власності частинами будинку АДРЕСА_1 та прибудинковою земельною ділянкою шляхом звільнення відповідачем заїзду до будинковолодіння та земельної ділянки від самочинно побудованих ним споруд та прибудов.

З урахуванням наведеного рішення суду з підстав, передбачених ст..309 ч.1 п.1,3 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Ураховуючи, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову постановлена одночасно з ухваленням рішення відповідно до вимог процесуального закону, відтак відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, ч.2 п.1, 309 ч.1 п.1,3, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з участю третіх осіб про усунення перешкод в користуванні приватною власністю, знесення самочинного будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан та позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з участю третіх осіб про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самочинного будівництва задовольнити частково. Зобовязати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкод у користуванні належними їм на праві приватної власності частинами будинку і господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та прибудинковою земельною ділянкою шляхом звільнення заїзду до будинковолодіння і земельної ділянки від самочинно побудованих будівель та споруд.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04 лютого 2010 року відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

Головуючий Зубарєва К.П.

Судді Монастирецький Д.І.

Бакус В.Я.