Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
справа № 2-2470/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

при секретарі - Рубцовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та паспортної реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування виконкому Павлоградськоої міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому в просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 10 в будинку № 2 по вул. Комарова, м. Павлограда; зобовязати ВГІРФО зняти відповідачів з реєстраційного обліку в його квартирі АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив що 09 квітня 1985 року він, на підставі рішення виконкому отримав ордер на квартиру АДРЕСА_2. Квартира була виділена на трьох чоловік (дружина, донька), він є основним квартиронаймачем. В 2000 році його донька ОСОБА_2 вийшла заміж, народила сина ОСОБА_3 і вибула разом з чоловіком та сином на інше місце проживання, забравши з квартири всі свої речі. З 2007 року донька з онуком мешкають в квартирі АДРЕСА_3, однак до теперішнього часу зареєстровані в його квартирі. Від зняття з реєстрації донька ухиляється. За перерід не проживання він змушений оплачувати комунальні послуги за природній газ та інші комунальні платежі, які нараховуються від кількості осіб, які зареєстровані в квартирі. Відповідачка ж жодного разу не сплатила за комунальні послуги, у звязку він змушений звернутися до суду посилаючись на ст. 71 ЖК України.

Представник третьої особи ВГІРФО в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої поясненні надані в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 надала до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких просила відмовити позивачу у задоволенні позову. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, та пояснила суду що квартира АДРЕСА_4 виділена на їх сімю у складі трьох чоловік : батька, матері та її. Після розірвання шлюбу між батьками, батько виписав матір за рішенням суду. Вона неодноразово просила батька приватизувати квартиру, оформити право власності та розмінявши квартиру розрахуватися з нею за її частину квартири, однак він не погоджувався. Жити разом з батьком та його новою дружиною в квартирі вона не змогла оскільки їй були створені такі умови, щовона була вимушена у 2000 році виїхати з квартири. На даний момент її відносини з чоловіком не склалися, іншого житла у неї немає і грошей на його придбання теж немає. Вона згодна вселитися в належну їй квартиру і нести разом з батьком видатки по її утриманню. Вважає, що батько навмисно хоче виписати її з квартири з метою позбавлення її права на житло.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснила, що в інтересах неповнолітньої дитини, вважає недоцільним задоволення позову.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, доходить, висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м. Павлограда від 18 січня 1985 року № 4/1, позивачу на сімю з трьох осіб 09 квітня 1985 року був виданий ордер № 00608 серія Д1-85 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 11).

Згідно довідки начальника КП «Павлограджилсервіс» від 29 квітня 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12).

Як вбачається з позовної заяви та доводів наведених в судовому засіданні позивачем він просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, яка передбачає що при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Факт того, що відповідачі не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5 більш ніж шість місяців підтверджується актом від 27 квітня 2011 року (а.с. 9), цей факт не заперечує і відповідачка, однак суд враховує її пояснення надані в судовому засіданні про те, що їй були створені таки умови, в яких вона не могла спільно проживати в зазначеній квартирі разом з батьком та його дружиною та вимушена була піти. Ключів він зазначеної квартири в неї немає і вона може туди війти тільки коли її батько, який є позивачем по справі, захоче побачити онука і тільки в його присутності. Вільного доступу в квартиру вона немає.

Виходячи також з пояснень відповідачки, судом встановлено що квартира в якій вона зараз проживає разом з чоловіком та сином не належить ні їй, ні її чоловікові. Зазначена квартира, як вбачається з договору купівлі-продажу, доданого до заперечень на позовну заяву, належить матері її чоловіка.

Крім того, в судовому засіданні встановлено зі слів позивача, що в квартирі встановлені лічильники світла, газу, води, тому за ці послуги він сплачує згідно фактично спожитого. Крім того за послуги теплопостачання нараховується оплата в залежності від опалювальної площі а не на кількість осіб, які зареєстровані. Таким чином встановлено, що позивачем з залежності від кількості зареєстрованих осіб сплачується тільки квартплата та за послуги по вивозу сміття.

Також суд бере до уваги і те, що відповідачка бажає добровільно сплачувати послуги по квартплаті та вивезенню сміття, за умови якщо їй та її дитині дозволять вселитися в квартир).

Відмовляючи у позові ОСОБА_1, суд враховує думку представника третьої особи Органу опіки та піклування, яка зазначила що вважає не доцільним в інтересах неповнолітньої дитини задоволення позову, а також те що іншого житла відповідачка немає.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2ОСОБА_2

Григорівни, яка діє від себе та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та паспортної реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування виконкому Павлоградської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Г. Юдіна