АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1106/2011 р. Головуючий 1 інст.- Божко В.В.
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Солодкова А.А., Швецової Л.А.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, треті особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, про визнання договору іпотеки дійсним, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

встановила:

У серпні 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого банк надав останній у кредит грошові кошти в сумі 22 512,20 дол. США, а ОСОБА_3 зобовязувалась повернути банку цю суму у строк до 03 жовтня 2012 року згідно з графіком погашення заборгованості та сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 15 % річних на суму залишку заборгованості. З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за договором кредиту, 03 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, за умовами якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, позивач просив визнати укладений між ним та ОСОБА_2 договір іпотеки дійсним, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 19 березня 2009 року складає 20 518,73 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу квартири ПАТ КБ «Приватбанк» будь- якій особі, виселити відповідачку з вказаного жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку за адресою предмету іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2010 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із неспівмірності розміру заборгованості за договором кредиту з вартістю предмету іпотеки, який є єдиним житлом іпотекодавця, боржника за договором кредиту та її сина, який є інвалідом дитинства, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предметі

іпотеки та виселення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 22 512,20 дол. США та зобовязувалась повернути банку цю суму у строк до 03 жовтня 2012 року згідно з графіком погашення заборгованості та сплатити проценти за користування кредитом з розрахунку 15 % річних на суму залишку заборгованості.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за договором кредиту, 03 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким вона передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Порушення своїх зобовязань щодо своєчасного повернення отриманих у кредит грошових коштів та сплати процентів у передбачений договором строк ОСОБА_3 не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення та реалізації предмету іпотеки за рішенням суду.

Разом з тим, ч. 3 ст. 39 Закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Зазначене положення закону є оціночним, у зв'язку з цим має бути врахована й співмірність розміру заборгованості з вартістю іпотечного майна.

Як убачається із матеріалів справи, предмет іпотеки був оцінений сторонами іпотечного договору від 03 жовтня 2008 року під час його укладення у 363 766 грн. Розмір заборгованості ОСОБА_3 за договором кредиту складає 20 518 дол. США, що за курсом НБУ становить 162 912 грн., що більш ніж у двічі менше вартості предмету іпотеки. Доказів того, власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (іпотекодавець) та боржник за договором кредиту ОСОБА_3 разом з сином - інвалідом дитинства, які постійно проживають у зазначеній квартирі та зареєстровані за вказаною адресою мають право власності або право користування іншим жилим приміщенням, матеріали справи не містять. За таких обставин задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до позбавлення вказаних осіб житла.

Крім того, статтею 35 Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до частини 2 статті 35 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена статтею 35 Закону ПАТ КБ «ПриватБанк» банком іпотекодавцю та/або боржнику не направлялася, у звязку з чим колегія судді вважає, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним і у його задоволенні має бути відмовлено також з підстав недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, додатковою угодою № 1 від 13 листопада 2009 року до договору про іпотечний кредит від 03 жовтня 2008 року строк дії договору продовжено до 03 жовтня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді