Справа № 8-39/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Кузнець Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська охоронно-страхова компанія, третя особа: Департамент служби охорони МВС України про стягнення страхової суми із встановленням інвалідності, пені за період прострочення та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Святошинським райсудом м. Києва від 21.06.2007 р. було постановлено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська охоронно-страхова компаніяпро стягнення страхової суми із встановленням інвалідності, пені за період прострочення та відшкодування моральної шкоди. Постановлено стягнути з АТ Українська охоронно-страхова компаніяна користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 5950 грн. та судові витрати по справі в сумі 200 грн. 93 коп.

Позивач по справі ОСОБА_1 після вступу рішення в законну силу подав до суду заяву про перегляд рішення суду від 21.06.2007 р. по нововиявленим обставинам, посилаючись на те, що новими обставинами є такі.

Характеризуючи правовідносини АТ УОСК, яке мало договірні відносини з ДДСО при МВС України, відповідно до Положення про порядок та умови державного обовязкового страхування осіб рядового начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМ України від 29.03.1991 р. №59, на момент подачі страхувальником його заяви 2.06.2005 р. та інших документів для проведення виплати страхового відшкодування, мало статус страховика, уповноваженого для здійснення цього виду страхування, який був обовязковим відповідно до положень ст. 23 Закону України Про міліцію, тобто передбачений законами та підзаконними нормативно-правовими актами, які прямо регулювали дане питання, а не витікаючий з договірних відносин з приводу страхування. Предметом договору є не умови страхування, які встановлені вищезазначеним положенням, а лише регулювання фінансових питань з приводу перерахування страхових платежів. Тому, страховий договір не може впливати на обовязкову виплату страхового відшкодування в разі настання страхового випадку. Не дивлячись, що на момент виникнення його страхового випадку в національному законодавстві України юридичного визначення поняття працівником міліції службових обовязків, повязаних безпосередньо участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, не існувало, то при розгляді питання суд та відповідач повинні були взяти за основу постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 р. Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів, у відповідності до якої під виконанням обовязків по охороні громадського порядку вважалось: несення постової чи патрульної служби, чим у Місії він і займався, підтримання порядку під час демонстрацій, мітингів, інших масових заходів, при ліквідації наслідків аварії, стихійного лиха, дії по припиненню або запобіганню порушень громадського порядку, затримання порушника тощо. Із змісту останнього слідує, що працівник міліції, приймаючи участь у наведених заходах, виконує службові обовязки, повязані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. Юридичне визначення поняття безпосередньої участів охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю знайшло своє відображення і у постанові КМ України від 12.05.2007 р. №707, прийнятої на виконання положень ст. 23 Закону України Про міліцію, котра затвердила Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліціїі була чинною на момент прийняття судового рішення. Його участь у наведених заходах документально підтверджена.

У відповідності до Інструкції з організації обліку кадрів у систем МВС, затвердженої наказом МВС України від 31.05.1995 р. №345, якою встановлено Правила оформлення та ведення особових справ працівників., у його архівній особовій справі не було і не повинно було бути документів, на які посилався суд та навмисно і безпідставно вимагав відповідач.

Інструкція про порядок проведення державного обовязкового страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу підрозділів ДДСО при МВС України, розяснення МВС України від 16.09.1992 р. №3869/Бт Про порядок кваліфікації дій працівників органів внутрішніх справ при службових розслідуваннях фактів їх загибелі або пораненняйого страхового випадку не стосувались, оскільки захворювання на артеріальну гіпертензію перебувають поза їх сферою дії і ці акти локальної дії носять лише рекомендаційний характер, не пройшли правову експертизу на відповідність їх Конституції та законодавству України. Умовами страхового договору будь-які обмеження або заборона щодо виплат страхового відшкодування особам, захворювання яких повязані з участю у бойових діях при виконанні обовязків військової служби, внаслідок чого настала інвалідність, не передбачено. Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що застосовані акти до його правовідносин є незаконними.

Суд свої доводи базував виключно на припущеннях, рішення, що стосувалось необхідності проведення розслідувань загальних захворювань, ухвалювалось без посилання на відповідну нормативно-правову базу. Лист ДДСО при МВС України на адресу АТ УОСКвід 4.06.2006 р. за даних обставин не може мати правових наслідків, викладена в ньому інформація не ґрунтується на законі, є дефектним доказом і суд засобами доказування не обґрунтував своє рішення. За заявою відповідача сума страхового відшкодування була визначена актом про страховий випадок і становила 5950 грн., однак з вказаним документом його не ознайомлено, як і не виплачено до цього нараховане відшкодування.

Зазначені обставини існували і не змінювались на момент розгляду справи по суті, але для нього та суду відомі не були, оскільки Департамент матеріального забезпечення МВС України, Департамент медичного забезпечення та реабілітації МВС України та Відділ державного нагляду за охороною праці МВС України не були стороною по справі.

Позивач по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву.

Представник відповідача АТ Українська охоронно-страхова компаніяпроти задоволення заяви заперечує, пояснивши, що обставина наявності чи відсутності відповідей з різних державних органів, наявності чи відсутності нормативної бази не можуть бути розцінені судом як нововиявлені обставини. Подані ОСОБА_1 копії листів за своєю правовою природою не можуть бути доказами у справі, а також не можуть бути фактами, які б вважались істотними обставинами, які дають підстави для перегляду судового рішення.

Представник третьої особи Департаменту служби охорони МВС України проти задоволення заяви заперечує, мотивуючи тим, що доводи позивача по справі самі по собі не можуть бути достатніми підставами для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами, бо рішення суду винесено з урахуванням нормативної бази та законодавства, що діяли на момент вирішення спору.

Суд, вислухавши пояснення позивача по справі, представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є, зокрема:

- істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обставини, наведені позивачем по справі, не можуть бути підставою для перегляду рішення суду від 21.06.2007 р. як за нововиявленими обставинами, виходячи з того, що суд виніс рішення з урахуванням всіх відомих на той час обставин справи, в тому числі й дав оцінку щодо проведення розслідувань загальних захворювань працівників органу внутрішніх справ, а також посилався на нормативну базу та законодавчі акти, що регулюють спірні правовідносини, про що свідчать матеріали справи, що були предметом дослідження в судовому засіданні, і знайшли своє відображення у судовому рішенні.

Подавач заяви не надав нових доказів в підтвердження правоти своїх вимог про перегляд рішення суду по нововиявленим обставинам, які б були істотними для справи обставинами на час вирішення спору. Посилання на надані ним до справи листи структурних підрозділів-департаментів МВС України не можуть судом прийматися як належні докази в даному випадку, бо не містять в собі нічого нового по предмету спору і не можуть бути як нововиявлені обставина. Крім того, дані листи зявились після вступу рішення в законну силу.

Тому наведені з боку позивача обставини не можуть бути підставою для перегляду рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.361-366 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська охоронно-страхова компанія, третя особа: Департамент служби охорони МВС України про стягнення страхової суми із встановленням інвалідності, пені за період прострочення та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя