Справа № 2-550/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.,

при секретарі Штепа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинну недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочинну недійсним, зазначаючи, що 06 вересня 2008 року між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про завдаток в рахунок придбання у ОСОБА_3 квартири № 84 в м. Кременчук по провулку Гвардійському, ОСОБА_4

Так, нею у вигляді завдатку було передано 7950 грн., що на час здійснення правочину складало 1500 доларів США. Зазначений правочин вчинено в письмовій формі. Вважає, що даний правочин є недійсним, як такий що здійснений під впливом обману з огляду на наступне.

З тексту угоди про завдаток випливає, що квартира яку вона мала намір придбати належить не ОСОБА_2, а якомусь ОСОБА_5

Крім того вказана угода підписана не ОСОБА_2, а громадянкою ОСОБА_6, яка нібито є онукою ОСОБА_2, але діяла підписуючи угоду без належно посвідченого доручення, про що її не повідомила. Дані обставини є суттєвими і мають істотне значення і свідчать про те що її як сторону правочину навмисно ввели в оману. Після звернення до відповідача про повернення належних коштів, відповіли відмовою, мотивуючи відсутністю коштів які вони зразу витратили на власні потреби.

Вважає, що відповідач повинен сплатити збитки в подвійному розмірі тобто 7950 грн. х 2 = 15900 грн.

Окрім цього їй заподіяно відповідачем моральну шкоду яка полягає в душевних стражданнях в результаті обману відповідача та відмови повернути належні кошти. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн. Просила суд визнати провочин угоду про завдаток між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним та таким що укладений під впливом обману та стягнути з ОСОБА_2 збитки в розмірі 15900 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 позовні вимоги не визнала посилаючись на обставини викладені в заперечені на позов і просила суд в позові відмовити.

Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, встановив наступне.

Так судом встановлено, що 06 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про завдаток в рахунок придбання у ОСОБА_2 квартири № 84 в м. Кременчук по провулку Гвардійському, ОСОБА_4 та було передано 7950 грн., що на час здійснення правочину складало 1500 доларів США. Зазначений правочин вчинено в письмовій формі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ні з ким не укладала та не підписувала жодних угод про завдаток.

Як вбачається з тексту позовної заяви (абз.6) «угода про завдаток підписана не ОСОБА_2, а громадянкою ОСОБА_6».

Тобто сторонами не заперечується той факт, що угода про завдаток від 06 вересня 2008 р. відповідачкою не підписувалась. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Оскільки ОСОБА_2 не підписувала угоду про завдаток, такий правочин між нею та позивачкою є неукладеним, а отже не може створювати для сторін жодних юридичних наслідків, в тому числі не може бути підставою для стягнення збитків чи моральної шкоди.

За таких обставин вимога позивачки про визнання недійсною угоди про завдаток від 06 вересня 2008 р. не може бути задоволена, оскільки неможливо визнати недійсним неукладений правочин.

Так само не може бути задоволена позовна вимога про стягнення з відповідачки збитків, спричинених нібито застосуванням нею обману при вчиненні правочину, оскільки по-перше, ані позовна заява, ані матеріали справи не містять доказів навмисних дій ОСОБА_2 щодо введення позивачки в оману, а по-друге, норма ст. 230 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_1 JI.O. регламентує правові наслідки вчиненого правочину, а в нашому випадку він є неукладеним.

ОСОБА_2 взагалі є неналежним відповідачем за даним спором.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала в зв'язку із знищенням чи пошкодженням ї майна;

у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Жодних з вищевказаних дій ОСОБА_2 по відношенню до позивачки не вчинялось.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Матеріали позовної заяви не містять жодних доказів вини саме ОСОБА_2 у спричиненні позивачці моральної шкоди, адже ця шкода завдана невиконанням угоди про завдаток особою, яка підписала цю угоду, а не відповідачкою.

За таких обставин на ОСОБА_2 не може бути покладений обов'язок відшкодовувати моральну шкоду, яка нею не спричинялась, а відтак у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки моральної шкоди в сумі 2 000 грн. має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 23, 639, 1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,57-60,209,212,214-215,217,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинну недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя: