АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: захист права Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона» на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона», треті особи: Харківська міська рада Харківської області, Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про усунення перешкоди у користуванні правом власності, створеного самочинним будівництвом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2010 року він є власником нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 16,64 кв.м., що знаходиться по вул. Ярославській, 1а у м. Харкові.

Відповідачем - ТОВ «Аскона» на протязі 2010 року самочинно, без будь-якої проектної документації, дозволів та згоди позивача в безпосередній близькості від належного йому на праві власності обєкта нерухомості побудовано нежитлову будівлю літ. «Д-1» по вул. Ярославській, 1.

Вказана будівля збудована з порушенням будівельних норм і правил некваліфікованими особами, у звязку з чим створює додаткове навантаження на грунт та призведе до просідання фундаменту належного позивачу обєкта нерухомості, появлення тріщин та руйнації у стінах, створить загрозу для життя позивача та інших осіб, які перебувають у належній йому будівлі.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд з метою захисту його прав власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «А-1», що знаходиться по вул. Ярославській, 1а у м. Харкові, визнати розташовану поряд будівлю літ. «Д-1» самочинним будівництвом та зобовязати відповідача - ТОВ «Аскона» знести цей обєкт самочинного будівництва за власний рахунок.

При цьому з метою забезпечення заявленого ним позову позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Аскона» до вирішення справи по суті відчужувати належну останньому на праві власності будівлю літ. «Д-1» по вул. Ярославській, 1 у м. Харкові, зобовязати реєстратора накласти заборону відчуження обєкта нерухомого майна, а саме: зазначену будівлю, що належить на праві власності ТОВ «Аскона» та заборонити КП «Харківське міське МБТІ» видачу будь-яких документів, а саме: витягу з реєстру прав власності України, а також будь-якого правовстановлюючого документа на будівлю літ. «Д-1», розташовану по вул. Ярославській, 1 у м. Харкові.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2011 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення заявленого ним позову задоволено.

Суд заборонив ТОВ «Аскона» відчужувати належну йому на праві власності будівлю літ. «Д-1», розташовану по вул. Ярославській, 1 у м. Харкові.

При цьому суд зобовязав реєстратора накласти заборону відчуження вказаної будівлі та заборонив КП «Харківське міське БТІ» здійснювати видачу будь-яких документів, а саме: витягу з реєстру з прав власності України, а також реєстрацію будь-якого правовстановлюючого документа на обєкт нерухомості - будівлю літ. «Д-1», розташовану по вул. Ярославській, 1 у м. Харкові.

Не погодившись із таким процесуальним рішенням районного суду, представник відповідача ТОВ «Аскона» в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення як необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на відсутність спору між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Аскона», позаяк рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2010 року, згідно якого за позивачем ОСОБА_2 було визнано право власності на обєкт нерухомого майна - будівлю літ. «А-1» по вул. Ярославській, 1а у м. Харкові, вже скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року за заявою ТОВ «Аскона» в порядку перегляду за нововиявленими обставинами.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції може скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з розглянутого питання, якщо це питання вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Підстави для забезпечення позову визначені законодавцем у статті 151 ЦПК України.

Відповідно до цієї правової норми суд може вжити заходи забезпечення позову за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі.

Частина 3 вказаної статті прямо визначає підстави для забезпечення позову. Це обставини, які свідчать про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

При цьому, забезпечення позову спрямовано, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Разом із тим, цивільне процесуальне законодавство при забезпеченні позову в однаковій мірі захищає інтереси як позивача, так і відповідача, оскільки безпідставне вжиття заходів забезпечення позову в будь-якому випадку обмежує права відповідача і порушує його інтереси.

В звязку з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити обгрунтованість наведених позивачем підстав для вжиття заходів забезпечення й приймати до уваги не тільки ті несприятливі наслідки, що можуть наступити для позивача у випадку незабезпечення позову, але й ті негативні наслідки, які можуть наступити для відповідача при забезпеченні позову, оскільки обмеження його прав по розпорядженню майном чи грошовими коштами може завдати йому неоправданої шкоди.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Втім, при винесенні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не досліджувалися докази того, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2, оскільки такі докази, в супереч ст. ст. 10, 11, 60, 151 ЦПК України, позивачем надані були.

Натомість, обмежившись лише доводами позивача про ймовірність продажу ТОВ «Аскона» належного йому на праві приватної власності обєкта нерухомості, суд виніс необґрунтовану ухвалу про забезпечення позову, якою у будь-якому випадку зачіпаються інтереси власника.

Крім того, як зазначалося вище, обґрунтовуючи свої вимоги до ТОВ «Аскона» щодо захисту свого права власності на нерухоме майно, позивач ОСОБА_2 посилався на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2010 року, на підставі якого за ним зареєстроване право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 16,64 кв.м., що знаходиться по вул. Ярославській, 1а у м. Харкові.

Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи, зазначене судове рішення вже скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2010 року в порядку перегляду за нововиявленими обставинами за заявою ТОВ «Аскона», позаяк будівля літ. «А-1» по вул. Ярославській, 1а у м. Харкові не є капітальною спорудою, в звязку з чим питання щодо судового захисту права власності позивача ОСОБА_2 на зазначений обєкт, взагалі є досить сумнівним.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене, ухвала судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2011 року про забезпечення заявленого ОСОБА_2 позову не може бути визнана такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне скасувати це судове рішення та постановити нову ухвалу з розглянутого питання, якою відмовити позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його заяви про вжиття судом заходів забезпечення заявленого ним позову за її безпідставністю.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона» - задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2011 року про вжиття судом заходів забезпечення заявленого ОСОБА_2 позову - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення заявленого ним до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскона» позову - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, з моменту її проголошення та є остаточною, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: