Справа № 2-69/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2011 р. м ОСОБА_1

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Демінської О.І., при секретарі Міріченко О.М., за участю позивача ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоодеської міської ради, третя особа ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Посилаючись на те, що окрім нього після смерті ОСОБА_5 є інші спадкоємці, які в установленому законом порядку не прийняли спадщину, залучив їх до участі у справі в якості третіх осіб.

В позові зазначив, що 02.09.2009 р. в м. Нова Одеса Миколаївської області померла його баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,1276 га, що розташована на території Новоодеської міської ради, на якій розташований житловий будинок за адресою: м. Нова Одеса, вул.. Матросова, 3, якій відповідно заповіту спадкодавиці ОСОБА_5 заповідано йому.

Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримав відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з підстав невідповідності державного акту на право власності на землю, виданого 11.08.1993 року Новоодеською міською радою, вимогам законодавства, а саме: із зазначенням у ньому двох цільових призначень на одну земельну ділянку.

Посилаючись на те, що на відповідно до ст..120 ЗК України та ст.. 377 ЦК України до нього як до особи, що набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, а також на те, що власник майна може звернутись із позовом про визнання права власності у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0357 га для обслуговування будинку та 0,0920 га для ведення особистого підсобного господарства, всього 0,1276 га.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки з тих підстав, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені обєкти спадкового права з мотивів невідповідності державного акту на право власності на землю вимогам Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року, тобто в оформленні його спадкових прав на земельні ділянки після померлої ОСОБА_5

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував.

Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення та зясувавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Так з фотокопії спадкової справи №91/2010 на майно спадкодавця ОСОБА_5, померлої 02.09.2009 року, заведеної 20.04.2010 року Новоодеською державною нотаріальною конторою, встановлено наступне.

ОСОБА_5 померла 02.09.2009 р. у м. Нова Одеса Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ФП№103314, виданого ВРАЦС Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області 04.09.2009 р.

Відповідно заповіту ОСОБА_5 від 11.12.1990 р., посвідченого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, нею було зроблено розпорядження на випадок смерті про те, що вона заповідає жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Нова Одеса по вул.. Матросова, 3 ОСОБА_2, який є позивачем по справі.

У визначений рішенням Новоодеського районного суду від 22.03.2010 року, яке набрало законної сили 02.04.2010 року, додатковий строк , ОСОБА_2 20.04.2010 року звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_4, яка є спадкоємицею за законом 04.06.2010 року подала до Новоодеської державної нотаріальної контори заяву про те, що спадщину вона не прийняла і на оформлення своїх спадкових прав не претендує.

Будь-які інші документи, в тому числі постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії і правовстановлюючі документи на майно, що належало спадкодавцю на момент смерті, у спадковій справі відсутні. Також відсутні відомості про те, що спадкоємцям померлої видано свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог до суду надано лист державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 №336/02-14 від 11.05.2010 року, відповідно якому за результатами розгляду його заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та проведеної перевірки, позивачу рекомендовано звернутись до суду у звязку із тим, що у якості правовстановлювального документу подано державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_5, виданого з порушенням форми, передбаченої Постановою Верховної Ради України від 13.03.1992 року.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Такими, що не припинилися у звязку зі смертю спадкодавця, згідно з положеннями ст.ст. 1216, 1225 ЦК, вважаються майнові права на земельну ділянку.

За змістом норм глави 84 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється чи втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину. В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідачем у такому спорі має виступати, особа чи орган, який не визнає право спадкоємця, а також інший спадкоємець, який прийняв спадщину з дотриманням строків, встановлених ст. 1270 ЦК.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При цьому перехід права власності на земельну ділянку при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, врегульовано правилами статті 1225 ЦК, відповідно якій така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У судовому засіданні встановлено і це підтверджується листом-відмовою державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори №336/02-14 від 11.05.2010 року, що ОСОБА_2 надавав до Новоодеської державної нотаріальної контори право встановлювальні документи, що підтверджують право власності спадкодавиці на земельні ділянки, про визнання права власності на які просить позивач.

Державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради народних депутатів № 124 від 03.08.1993 року про передачу їй земельної ділянки ніким не оспорюється, є дійсним, а тому доказів того, що він є таким, що втратив своє призначення як правовстановлювального документу, будь-яких інших доказів доцільності перекладання функцій державної нотаріальної контори, до компетенції якої входить оформлення спадкових прав, на судову установу, суду не надано. Відповідно до вимог, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», у разі неможливості вчинення нотаріальної дії нотаріусом виноситься вмотивована постанова, яка може бути оскаржена до суду.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Між тим, обираючи спосіб захисту, позивачем цих вимог не враховано.

Оскільки право власності ОСОБА_5 як спадкоємиці та права на спадщину спадкоємця ОСОБА_2 у виді земельної ділянки ніким не оспорюється, що є передумовою виникненню права на звернення до суду із позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права, відповідно і права позивача обраним ним способом захисту визнанням права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає характеру спірних відносин, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.5, 6, 8, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повна частина рішення виготовлена 21 січня 2011 року

Суддя