Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-3734/11
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Броварське автотранспортне підприємство-13209» про зобов»язання здійснити запис у трудовій книжці, видати довідку та стягнення моральної шкоди

встановив:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в ньому з урахуванням уточнень просить суд зобов»язати ПАТ «Броварське автотранспортне підприємство-13209» записати в його трудовій книжці весь стаж роботи в автотранспортному підприємстві, зобов»язати відповідача видати йому довідку згідно з вимогами ст. 49 КЗпП України, стягнути із відповідача на його користь, завдану моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що починаючи з1 994 року по 30 квітня 2011 року він за трудовою угодою у відповідності до Положень про юридичну службу підприємства виконував обов»язки юрисконсульта у ПАТ «Броварське автотранспортне підприємство-13209». Плату за послуги отримував офіційно з усіма передбаченими для працівників відрахуваннями.

30.04.2011 року трудова угода з ініціативи адміністрації товариства розірвана.

Далі в позові зазначає, що в травні 2011 року він звернувся до відповідача :з вимогою здійснити в його трудовій книжці запис про виконання обов»язків юрисконсульта в період з 1994 по 30.04.2011 року, однак отримав відмову.

Неправомірними діями відповідача, що виразилися у порушення трудових прав йому було завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 7000 грн. При цьому завдана шкода полягає у тяжких душевних стражданнях, які трансформувалися в затяжну хворобу, що потребує триваючого лікування та подальшої реабілітації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додав, що протягом 20 років він працював у відповідача за трудовою угодою, так як за штатним розписом посада юрисконсульта передбачена не було. При цьому він одночасно також виконував роботу юрисконсульта ще на декількох підприємствах. Заробітну плату отримував по відомостях з усіма відповідними відрахуваннями. Остання трудова угода між ним та відповідачем була укладена 01.10.2008 року. У квітні 2011 року його викликав директор і повідомив про розірвання трудового договору, підстави для занесення даних щодо його роботи на підприємстві до трудової книжки відсутні.

Уточнив, що на роботу він ходив двічі на тиждень в понеділок та четвер, працював по кілька годин, однак в той час коли виникала потреба, він відвідував роботу і в інші дні. На даний час працює в Броварському ліцеї, виконує роботу юрисконсульта.

Завдана моральна шкода полягає в приниженні, якого він зазнав відмовою здійсненні запису в трудовій книжці, душевних стражданнях з приводу порушення його прав. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Броварське Автотранспортне підприємство-13209» ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач надавав товариству юридичні послуги за трудовою угодою, що є цивільно-правовим договором з надання послуг та регулюється на підставі цивільного законодавства. З цих підстав позивачу не вносився запис до трудової книжки та період виконання вказаної роботи не зараховувався до трудового стажу. Наказу про його прийняття на роботу підприємством не виносилося, так як останній з цих підстав до адміністрації товариства не звертався. Текст трудової угоди, був складений самим позивачем, який є юристом за фахом та підписаний ним особисто. Просить в задоволенні даного позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами ст. 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст. 49 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов»язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу, на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно з вимогами ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи та організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю колективним договором і угодою сторін.

З матеріалів справи, а саме з помісячного особових рахунків АТП 13209 вбачається, що з вересня 1994 року ОСОБА_1 нараховано до виплати грошові кошти. З наведених обставин, суд приходить до висновку, про наявність з вересня 1994 року відносин між сторонами по даній справі з підстав виконання ОСОБА_1 обов»язків юрисконсульта Броварського АТП 13209, правонаступником якого є ГІАТ «Броварське автотранспортне підприємство-13209.

З досліджених в судовому засіданні трудових угод від 01.10.2001 року, 30.07.2007 року та 01.10.2008 року вбачається, що правові відносини, які виникли між сторонами по даній справі носили цивільно-правовий характер,

Відповідно до вимог чинного законодавства, будь-які роботи на підприємстві фізичні особи виконують на підставі одного чи двох видів договорів: трудового договору або цивільно-правового договору підряду. Трудовий договір як і договір підряду, за своєю суттю є угодою про працю, за якою одна сторона пропонує роботу, а інша береться за її виконання.

Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану, роботу.

З урахуванням наведеного, суд виходячи із суті правовідносин та аналізу наданих документів, приходить до висновку, що в даному випадку між сторонами виникли цивільно-правові відносини, а не трудові і форма угоди, викладена у відповідності до вимог ст. 208 ЦК України. З аналізу наданих трудових угод суд дійшов до висновку, що позивач за вищевказаним договором не є працівником, так як на нього не розповсюджувалися правила внутрішнього трудового розпорядку, про що він особисто зазначив в судовому засіданні, так як фактично на підприємстві був лише протягом двох днів у тиждень, тобто він організовував свою роботу, визначав час її початку та закінчення, розподіляв час роботи і її тривалість на свій розсуд. При цьому відповідач був замовником його юридичних послуг.

Посилання позивача на трудові договори не знайшли свого підтвердження і в документальному оформленні.

Правилами статті 24 КЗпП України передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом або розпорядженням.

Будь-якого наказу чи розпорядження про прийняття позивача на роботу директором підприємства не виносилося, заява про прийняття позивача на роботу та звільнення відсутня, як і сам наказ про звільнення. Крім того, судом враховується та обставина, що позивач із проханням внести йому до трудової книжки дані щодо роботи у відповідача з 1994 року до часу розірвання договору з ініціативи ПАТ «Броварське автотранспортне підприємство-13209» не звертався, його трудова книжка на підприємстві не перебувала, він одночасно надав юридичні послуги декільком підприємствам, про що зазначив в судовому засіданні. В судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження посилання позивача на виплату йому плати за послуги з усіма передбаченими для працівників відрахуваннями, при цьому судом враховується, що відповідно до ст. 13 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» громадяни інші особи, які працюють або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру підлягають загальнообов»язковому державному пенсійному страхуванню.

Умовами трудових угод, укладених між сторонами зазначено, що відповідач зобов»язується щомісячно оплачувати роботу юрисконсульта в певному розмірі, вважати дану плату заробітною платою суд не може, так як остання виплачується двічі на місяць і її розмір не може бути меншим розміру однієї мінімальної заробітної плати, крім того відсутні табелі обліку робочого часу, що є підставою для виплати заробітної плати.

З матеріалів справи також вбачається, що з підстав відновлення його порушених прав позивач звертався до Броварського міжрайонного прокурора

Київської області та Територіальної державної інспекції пралі Київській області. В листі останньої від 04.08.2001 року за № 6-37/02-11 зазначено, що в даному випадку вбачаються ознаки роботи працівника одночасно і за трудовим договором і за цивільно-правовою угодою. При розглядів даної справи но суті судомне здобуто доказів наявності між сторонами по даній справі трудових відносин.

Враховуючи ту обставину, що позивач не перебував у трудових відносинах із відповідачем будь-які підстави для видачі йому довідки про роботу та заробітну плату у відповідності до ст. 49 КЗпП України відсутні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги, так як в судовому засіданні -е знайшов свого підтвердження факт порушення відповідачем трудових прав позивача та необхідності відшкодування шкоди, саме з цих підстав.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, з урахування тих обставин, їло при розгляді даної справи по суті судом не було встановлено обставин, щодо наявності між сторонами трудових відносин, на які поширюються норми та гарантії трудового законодавства та розповсюдження на позивача на підставі трудових угод процесу праці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 48, 49, 221 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирі ш и в:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Броварське автотранспортне підприємство-13209» про зобов»язання здійснити запис у трудовій книжці, видати довідку та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н.П.Маценко