Справа № 22-ц-1066/11 Головуючий у І інстанції Виноградова О.І.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 11.02.2011
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Суханової Є.М.

суддів: Матвієнко Ю.О.,Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду Київської області від 11 березня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом, який обґрунтовував тим, що він має статус «Дитини війни» з 18.11.2004 року, перебуває на обліку у відповідача та отримує доплату до пенсії з 01 січня 2006 року. Оскільки, розмір даної допомоги не відповідає статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», виплачений в значно меншому розмірі, тому просив зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області нарахувати та виплатити недоплачену доплату до пенсії за 2006 2007 рр. починаючи з 01 січня 2006 року виплачувати постійно у повному обсязі вказану державну соціальну допомогу у якості доплати до пенсії згідно ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Київського окружного адміністративного суду Київської області від 11 березня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченими ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачене, підвищення до пенсії за період з 30 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, в розмірі визначеному ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Управління Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду Київської області від 11 березня 2010 року та постановити нову, якою в адміністративному позові ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права, а саме, ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ Обухівському районі Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 цього закону установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рн/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Тетіївському районі Київської області відхилити, постанову Київського окружного адміністративного суду Київської області від 11 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: