АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц 2360/2011 р. Головуючий 1 інст. Малихін О.О.
Категорія: право власності Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : судді - Кіпенка І.С,

суддів : - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - МіхноІ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області та ОСОБА_4, про скасування державного акту про право власності на землю, визнання рішень та дій Люботинської міської ради Харківської області незаконними, виділення частини житлового будинку та визнання права користування на частину земельної ділянки,

встановила:

В квітні 2010р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом, про визнання рішення Люботинської міської ради Харківської області № 413 від 27 травня 2008р. про надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, а дії виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області недійсним та незаконними, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку за адресою: вул. Гайдара/пров. Мерефянський, 31/22 на ім'я ОСОБА_4 недійсним; просив виділити йому 1/2 частину житлового будинку і 1/2 частину земельної ділянки в розмірі 755 кв.м за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гайдара/пров. Мерефянський, 31/22, в користування.

В обґрунтування позову вказував, що він є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, м. Люботин вул. Гайдара/пров. Мерефянський, 31/22, на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 16 березня 2009 року, та відповідно має право користування 1/2 частиною земельної ділянки, на якій знаходиться будинок. Але фактично позбавлений можливості використовувати будинок та користуватися частиною земельної ділянки, оскільки Люботинська міська рада Харківської області видала іншому власнику 1/2 частини житлового будинку, - ОСОБА_4, державний акт про право власності на всю земельну ділянку не отримавши його згоди як співвласника житлового будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов підтримав посилаючись на обставини зазначені в позові. Справу розглянуто за відсутності відповідачів.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25 січня 2011р. в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне зясування судом обставини, що мають значення для справи, просить рішення суду змінити в частині відмови виділити в натурі 1/2 частку належного позивачу ОСОБА_3 спірного житлового будинку з надвірними будівлями та виділити в натурі 1/2 частку належного ОСОБА_3 житлового будинку та інших надвірних будівель по вул. Гайдара пров. Мерефянський 31/22 м. Люботин.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є співвласниками будинку по вул. Гайдара пров. Мерефянський 31/22 м. Люботин.

Позивач просив про визнання рішення Люботинської міської ради Харківської області № 413 від 27 травня 2008р. про надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, а дій виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області недійсним та незаконними, визнання недійсним державного акту про право власності на спірну земельну ділянку, визнання за ним права користування ? частиною цієї земельної ділянки та виділ в натурі ? частини житлового будинку з надвірними будівлями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно Закону України від 21.05.97 р. N 280/97 "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. N 10-рп/2010, положення ч. 1 ст. 143 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень.

Отже, виходячи з приписів норм чинного законодавства та зазначеного Рішення Конституційного Суду України, спір щодо надання у власність земельної ділянки, який виник між сторонами у даній справі, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірної відмови суду у виділі в натурі ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, - безпідставні.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України, та відповідно до ст. 21 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Позовні вимоги щодо виділу в натурі ? частини житлового будинку заявлені передчасно, оскільки нерозривно повязані з вирішенням питання порядку користування земельною ділянкою.

Позивач не позбавлений можливості звернення до суду за захистом порушеного права користування будинком після вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства, щодо надання у власність земельної ділянки, або у інший спосіб, шляхом предявлення позову про вселення.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді