Апеляційний суд Житомирської області
Рішення

Іменем України

"03" березня 2011 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого судді: Худякова A.M., суддів: Широкової Л.В., Снітка С.О., при секретарі судового засідання Пюра Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 30.01.2008 року позичив у нього позику в сумі 27000 доларів США. Вказана домовленість була зафіксована письмовою розпискою. Посилаючись на те, що відповідач на його неодноразові звернення борг не повернув, позивач просив стягнути з нього вказану суму боргу та понесені судові витрати.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

у апеляційній скарзі позивач, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав доведеними та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постановлене по справі рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не дав оцінку тій обставині, що він відповідачу вимогу про повернення боргу пред'явив в усній формі, оскільки договір позики між сторонами був укладений в усній формі у 2008 році, а розписка була написана відповідачем лише у 2010 році.

Справа №22ц/0690/591/11 Головуючий в суді 1' ОСОБА_4 В.Б.

Іаіегорія 27 Доповідач Худяков A.M.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення; якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач передчасно звернувся з позовом, оскільки у нього не виникло право вимоги до відповідача, через те, що до останнього він в письмовій формі не пред'явив вимогу про повернення боргу.

з даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України без дотримання судом вимог щодо повного з'ясування обставин справи та обґрунтовування рішення належними доказами.

Відповідно до Ч.1 СТ.104 6 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Ця ж правова норма визначає, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей.

Законодавець визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 СТ.1047 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2008 року між сторонами був укладений договір позики в усній формі про те, що ОСОБА_2 позичив в борг у ОСОБА_5 27000 доларів США. Відповідно до письмової розписки (а.с.7) ОСОБА_2 вказані обставини не заперечує та зобов'язувався повернути вказані кошти.

Оскільки пред'явлена позикодавцем боргова розписка від 30.01.2010 року свідчить про те, що 28.08.2008 року між сторонами був укладений договір позики в усній формі, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач повинен пред'явити до відповідача вимогу про повернення боргу в письмовій формі.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи відповідно до п.1 ч.І ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів -

з

ВИР I ш и л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2011 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити. Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_7 27 000 доларів США, а при неможливості стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_6 214326 грн. боргу, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_8