Справа№ 4-с-55/11
У Х В А Л А

27 травня 2011 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.

при секретарі Свірід А.П.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

представника субєкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 29.03.2011 року про відкриття виконавчого провадження.

Покликається на те, що 29.03.2011 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1859 виданого 19.02.2008 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України»32293,47 гривень. Вказує, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» постанова державним виконавцем винесена з пропуском строків пред»явлення виконавчого документа до виконання.

Просить суд визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 29.03.2011 року про відкриття виконавчого провадження та зобов»язати державного виконавця повернути виконавчий лист стягувачу без виконання.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, з підстав у ній викладених та просив задовольнити. Зазначив, що строки пред»явлення виконавчого листа до виконання не переривались, оскільки, на його думку, виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 боргу було закінчено.

Представник субєкта оскарження просив відмовити у задоволенні скарги, вважаючи, що оспорювана постанова винесена відповідно до вимог Закону.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі , дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження , суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог с. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»в редакції від 04.03.2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження , якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні виконавчого провадження 29 березня 2011 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1859, виданого 19.02.2008 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України»32293,47 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред»явлені до виконання протягом трьох років.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»передбачено, що перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має виходити як із положень ст. 21

Закону «Про виконавче провадження», так і з інших актів законодавства,

якими врегульовано це питання.

Статтею 22 Закону передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред'явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

В судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 19.02.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 50532, 16 гривень було пред»явлено до виконання 15.04.2008 року. Постановою від 30.12.2008 року встановлено, що стягнення проведено частково в сумі 18138, 69 гривень, залишок боргу складає 32393, 47 гиивень, майна на праві власності на яке можна звернути стягнення не виявлено та повернуто виконавчий документ в орган, що його видав.

Крім того, постановою від 26.05.2010 року відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 32393, 47 гривень боргу. Постановою від 28.02.2011 року виконавчий лист було повернуто стягувачу.

Таким чином, з наведеного слідує, що строки пред»явлення виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 19.02.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України»боргу переривалися в зв»язку з пред»явленням виконавчого листа до виконання та частковим виконанням рішення боржником.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 29.03.2011 року не було підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, а предявлений виконавчий документ відповідав вимогам ст. 19 Закону, а тому державний виконавець під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження діяв в межах повноважень наданих йому Законом. При цьому будь-які права скаржника не були порушенні.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні достатні підстави для визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.386,387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк