Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 26(1 У) ОСОБА_1.
Доповідач Карнаух РІШЕНН Я
І М Е Н Е М УКРАЇНИ
02 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: судді Карнаух В.В.,
суддів: Барильської АЛ1, ОСОБА_2,
при секретарі: Євтодій К.С.,
за участю: представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - ОСОБА_3, позивача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області третя особа -відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», про перерахунок страхових сум та стягнення суми недоплати, -
У грудні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнював, до Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі - ВАТ «Центральний ГЗК»), Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про перерахунок страхових сум та стягнення суми недоплати.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2011 року позов ОСОБА_5КС задоволено. З Відділення Фонду на користь позивача стягнута недоплата сум щомісячних страхових виплат у зв'язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю, за період з 05.12.2003. по 01.05.2006. у сумі 15046 грн. 10 коп., та зобов'язано відповідача здійснювати щомісячні страхові виплати у розмірі по 1074 грн. 50 коп., починаючи з 01.05.2006., до зміни обставин, які тягнуть перерахунок таких виплат.

З Відділення Фонд у на користь держави стягнуті витрати на інформаційно-

для визначення сум відшкодування шкоди встановлений підприємством, згідно наказу від 30.07.1992 року № 514 за січень-квітень 1992 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.1992. №276, виходячи із середнього заробітку за січень-квітень 1992 року по спеціальності, яка була до встановлення втрати працездатності і складала 11992,34 крб.. Копія наказу була направлена в розрахунковий відділ комбінату та ОСОБА_4, про що свідчить п.З зазначенсго наказу. Позивач погодився з даною сумою, оскільки не оскаржив її.

Визначений розмір відшкодування шкоди коригувався на коефіцієнти: січень 1993 - 2.55; березень 1993 р. - 1.6; червень 1993 р.- 1,875; вересень 1993 -2,9; грудень 1993 -6,6; жовтень 1994р. - 2,0; лютий 1995р. - 3,0; грудень 1995р. -3.4; серпень 1997 -1.22; січень 1998р. - 3; липень 1998р. - 1,222; січень 1999 р. -1.345 квітень 2000 р. -1,216; липень 2000 р. -1.311.

Станом на жовтень 2001 року, коли справа позивача була передана відповідачу, розмір відшкодування шкоди склав 157,36 гри.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неправильний розрахунок розміру втраченого заробітку на час передачі справи сумі 157 грн. 36 коп., і зазначаючи що це призвело до неправильного визначення розміру щомісячних платежів і їх виплати після передачі особової справи позивача до Відділення Фонду, не навів доказів на підтвердження такого висновку, не спростував заперечень підприємства в цій чистині.

Посилаючись, як підставу задоволення позову, на довідку про заробітну плату по професії начальника дільниці збагачувальної фабрики за період з 1998-2000 років (а.с. 85 V), суд зазначив, іцо вони свідчать про ріст заробітної плати на підприємстві, однак не визначив, саме на який коефіцієнт. Тоді як підприємство, як зазначено вище, застосувало коефіцієнти підвищення заробітної плати, правильність яких зазначеними довідками не спростовується.

Судом не спростовано і законність наказу по ВАГ «Центральний ГЗК» від 30.07.1992 року №514 про визначення розміру відшкодування шкоди позивачу у розмірі 5113.17 крб.

Обчислення середньомісячного заробітку для визначення розміру відшкодування шкоди потерпілому на виробництві підприємство провело відповідно до постанови КМ.У від 26.05.1992 року № 276, виходячи із бгізового заробітку за січень-квітень 1992 року.

Позивачем не надано доказів на підтвердження неправильності визначеного розміру базового заробітку відповідно до зазначеної постанови.

Оскільки в оскаржуваний період 1992-2000 років підприємством правильно застосовані коефіцієнти при здійсненні перерахування щомісячних сум відшкодування шкоди у зв'язку з втратою професійної працездатності та правильно визначений розмір відшкодування, у суду не було підстав для перерахування цих платежів.

Виходячи із визначеного розміру страхових виплат 157 грн. 36 коп. Відділення Фонду здійснювало ОСОБА_4 щомісячні виплати, після передачі особової справи Фонду, із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної середньомісячної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду,

Проведене Відділенням Фонду перерахування належних ОСОБА_4 щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах закону, а висновок суду першої інстанції зроблений із порушенням вимог ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІЛЛ

За таких обставим у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів, беручи до уваги, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.І п. 3,4 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.3,4 ст. 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської про перерахунок страхових сум та стягнення суми недоплати відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: