Справа № 2-1228/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2011 року Комсомольський міський суд Полтавської області ОСОБА_1 ОСОБА_2
в складі: головуючої судді при секретарі
з участю: представника позивача відповідачівОСОБА_3 ОСОБА_4,ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Комсомольську цивільну справу за позовом Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 м. Комсомольська до ОСОБА_5, ОСОБА_4, сектору громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Комсомольського МВ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

КЖРЕП № 1 м. Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням кім. 3 в будинку № 4, секції № 23 по вул. Молодіжній в м. Комсомольську.

Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні обґрунтовуються посиланням на те, що відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що мають бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідачі позов не визнали, суду показали, що звязку з жилим приміщенням не втрачали, змушені були на деякий період залишити житло за сімейними обставинами здійснювати догляд за тяжко хворим батьком.

Представник сектору ВГІРФО в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 30).

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що 15 липня 2004 року згідно з ордером №56 ОСОБА_5 на сімю з трьох осіб була виділена кімната №3 в секції 23 в будинку №4 по вул.. Молодіжній в м. Комсомольську (а.с 9), де всі троє значаться зареєстрованими на теперішній час.

Вирішуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд, приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч. 7 ст. 11 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст. 71,72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку.

Як вбачається із змісту наданих актів, датованих 18 листопада 2010 року, 24 листопада 2010 р. (а.с.7,8) роди ну ОСОБА_5 в спірній кімнаті не бачили на протязі 2 років. Інші докази на підтвердження заявлених вимог позивачем не представлені.

Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді не знайшов підтвердження факт не проживання відповідачів у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Оцінюючи надані сторонами докази з огляду на їх належність та допустимість в контексті ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суд виходить з наступного:

Так, допитані за клопотанням представника позивача свідки дійсно підтвердили той факт, що відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні на час здійснених перевірок, висновок по яким був наданий зі слів сусідів.

Згадана обставина по суті не заперечувалась відповідачами, які підтвердили суду, що на час здійсненої перевірки дійсно були відсутні за місцем проживання в звязку з переїздом за сімейними обставинами для здійснення догляду за хворим батьком. Спірну квартиру залишилась доглядати сестра відповідача ОСОБА_6 Згадана обставина була підтверджена суду також всіма допитаними за клопотанням відповідачів свідками.

Відповідно до правил ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, 2 акти /з огляду на дати їх складання та підставу наведених в них висновків/ не дає суду підставу дійти висновку про відсутність відповідачів у спірному жилому приміщенні понад встановлені Законом строки без поважних причин, з огляду на що суд наголошує на відсутності правових підстав, якими обгрунтовано предявлений позов.

Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 88, 213, 215, 224 - 226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Комунальному житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству № 1 м. Комсомольська відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя: Окунь Т.В.