Справа № 22Ц-2057/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 37 Доповідач: Матківська М. В.

У Х В А Л А
Апеляційного суду Вінницької області
від 22 червня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :
Головуючого: Матківської М.В.
Суддів : Медяного В.М., Сопруна В.В.
При секретарі : Сніжко О.А.
За участю:позивача ОСОБА_2,відповідача ОСОБА_3 і його представника адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, -
В с т а н о в и л а :
У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, посвідченого 5 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області і зареєстрованого в реєстрі за № 162.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2011 року задоволено клопотання представника позивач і залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, що є посадовою особою секретарем виконавчого комітету Соснівської сільської ради.
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 5 липня 2010 року, укладений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем виконавчого комітету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, оскільки воно постановлено з порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні відповідач і його представник підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу не визнала, просить її відхилити, а правильне рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За правилами ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

По справі встановлено, що 5 липня 2010 року секретарем виконавчого комітету Соснівської сільської ради Літинського району посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 162, за яким ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона матиме право за законом, своєму сину ОСОБА_3 (а. с. 76).

5 березня 2005 року ОСОБА_6 заповіла своїй дочці ОСОБА_2 все своє майно, про що склала заповіт, посвідчений секретарем Соснівської сільської ради Літинського району і зареєстрований в реєстрі за № 34 (а. с. 6).

ОСОБА_6 померла 14 липня 2010 року (а. с. 13).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом, згідно зі статтею 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Стаття 1247 ЦК України зазначає загальні вимоги до форми заповіту, згідно яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

За правилами частини 4 статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Із дослідженого судом заповіту встановлено, що секретар виконавчого комітету Соснівської сільської ради 5 липня 2010 року посвідчила заповіт, який підписала не сама особисто заповідач ОСОБА_6, а за неї підписала ОСОБА_7 у зв'язку із похилим віком заповідача, на її особисте прохання і за її дорученням (а.с. 76).

Вчинення такого підпису здійснено в порушення вимог зазначених у ст. 1247 та п. 4 ст. 207 ЦК України, які дають чітке і виключне право на підпис заповіту замість заповідача іншою особою лише у двох випадках: у зв'язку із хворобою заповідача або у зв'язку із його фізичною вадою, яка перешкоджає особисто заповідачу підписати заповіт. Закон не надає права такого підпису іншій особі замість заповідача у випадку похилого віку заповідача і не обмежує заповідача, який являється особою похилого віку, у його правах щодо вчинення особистого підпису у заповіті.

Заповіт є правочином і до нього застосовуються загальні положення про правочин, визначені статтями 202-214 ЦК України та положення про недійсність правочинів, визначених статтями 215-236 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Разом з тим, стаття 1257 ЦК України визначає спеціальні правила щодо підстав нікчемності заповіту і наслідків недійсності заповіту. Так, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Колегія суддів вважає, що секретарем Соснівської сільської ради Липовецького району був посвідчений заповіт з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, який повинен бути підписаний особисто заповідачем або за наявності випадків, виключно визначених ч. 4 ст. 207 ЦК України іншою особою, із зазначенням причин цього, а тому є законні підстави для визнання заповіту нікчемним. Волевиявлення заповідача має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Волевиявлення заповідача ОСОБА_6 при складанні заповіту згідно матеріалів справи й доказів, що містяться в них, судом не встановлено.

Виходячи із встановлених по справі обставин та керуючись нормами матеріального права, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу являються безпідставними, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам і не ґрунтуються на вимогах закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :