АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «визнання правочину недійсним» ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Даниленка В.М.,

при секретарі: Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним, -

встановила:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2003 року йому, його колишній дружині - ОСОБА_5 та їх сину - ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. 17 квітня 2004 року ОСОБА_6 помер. Рішенням Московського районного суду від 11 грудня 2006 року шлюб між ним та ОСОБА_5 було розірвано. Посилаючись на те, що 27 березня 2007 року ОСОБА_5, без його згоди подарувала 1/6 частину квартири, яка є їх спільною сумісною власністю, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених у лютому 2009 року позовних вимог, позивач просив визнати укладений 27 березня 2007 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу року договір дарування недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що частини квартири АДРЕСА_1, яка була предметом оспорюваного договору, не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, у звязку з чим підстав для визнання договору дарування недійсним не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 2003 року позивачу ОСОБА_2, його дружині ОСОБА_5 та їх сину ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1.

17 квітня 2004 року ОСОБА_6 помер, а 22 березня 2007 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті на 1/6 частину вищевказаної квартири.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але в порядку спадкування є особистою приватною власністю.

27 березня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу договір дарування належної ОСОБА_7 1/6 частини квартири.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Встановивши, що предметом оспорюваного договору дарування було майно, набуте ОСОБА_5 за час шлюбу, але в порядку спадкування, у звязку з чим є особистою приватною власністю дарувальника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання договору дарування недійсним.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді