АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

05 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Коляді О.І.,

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що з 1984 року працював у відповідача, з 1988 року в тяжких, небезпечних та шкідливих умовах праці. При виконанні трудових обов'язків отримав професійні захворювання: радикулопатію, деформуючий артроз, зниження слуху. Висновком Діпропетровської обласної МСЕК № 2 від 01 липня 2010 року йому визначена 40% втрата професійної працездатності та встановлена ІІІ група інвалідності. В зв'язку з отриманим професійним захворюванням, позивач просив стягнути з відповідача 20000 гривень моральної шкоди.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням суду І інстанції від 06 жовтня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду І інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлені в суді І інстанції та вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

ОСОБА_2 тривалий час працював у відповідача в небезпечних та шкідливих умовах праці та отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 07 травня 2010 року (а.с. 7). 01 липня 2010 року ОСОБА_2 визначена 40% втрата професійної працездатності та встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 8).

Суд І інстанції дослідив вказані обставини і докази, які їх підтверджують та дійшов до правильного висновку, що відповідач, як роботодавець, не створив безпечні умови праці. Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України саме власник або уповноважений ним орган зобов'язані створити небезпечні та нешкідливі умови праці. В результаті, не створення таких умов, позивач отримав професійне захворювання.

Згідно ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, саме відповідач, а не Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, повинен, відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Розмір вказаної шкоди суд визначив з урахуванням конкретних обставин, наслідків завданої шкоди здоров'ю та у відповідності до зазначених норм Закону.

Посилання відповідача на відсутність медичного висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди та відсутність доказів її спричинення не можуть бути взяті до уваги, бо наявність такого висновку не є обов'язковою для суду, а факт спричинення моральної шкоди та моральних страждань, які завдані позивачу, в зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням, підтверджується встановленими доказами, яким суд надав належну оцінку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що позивач, при укладанні трудового договору, свідомо погодився на роботу, яка пов'язана з небезпечними та шкідливими умовами праці, безпідставні, бо вибір позивача на працю, що передбачений ст. 43 Конституції України, в якій закріплено право особи на належні, безпечні, здорові умови праці, не звільняє роботодавця від зобов'язання їх забезпечувати. Стосовно порушення строку позовної давності, суд дійшов до правильного висновку, з посиланням на ст. ст. 9, 268 ЦК України про те, що на правовідносини про відшкодування шкоди здоров'ю позовна давність не поширюється.

Рішення суду І інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам Закону, що регулює правовідносини, які склалися між сторонами, тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючися ст. ст. 303, 307-308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: