АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року

01 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2009 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И Л А:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 10 липня 2009 року було постановлену ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, згідно якої суд застосував заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_3, а саме нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Танкістів, буд. 39.

З даною ухвалою не погодився прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська і звернувся до суду з апеляційною скаргою в інтересах відповідача, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону (а.с.6-8).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду, в силу ст. 312 ЦПК України скасувати з наступних підстав.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову і 10 липня 2009 року постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою суд застосував заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що на праві власності належить ОСОБА_3, а саме нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Танкістів, буд. 39 (а.с.5).

Накладаючи арешт на нерухоме майно відповідачки ОСОБА_3, суд посилався на те, що невжиття даних заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст. 151,153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п.1 Постанови Пленуму від 22.12.2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Тобто особа, яка звертається до суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою, подавши з цією метою, з урахування загальних вимог, передбачених ст. 60 ЦПК України, докази наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певних заходів до забезпечення позову.

Однак, в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову та постановляючи 10 липня 2009 року ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що прийняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції не зазначено, яким чином відповідні заходи забезпечення позову повязані з предметом позовних вимог та як вони спроможні забезпечити виконання судового рішення у разі їх задоволення.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, як така що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи, з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153,303,307,312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2009 року щодо забезпечення позову скасувати та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: