КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-169/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Безпрозванного В.В.,

при секретарях судового засідання - Кошурко Є. В. та Мізюн Р.І.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення аліментів та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 безпідставно отримані аліменти у розмірі 11600 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінив у суму 25000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що з 08.10.2005 р. по 20.02.2007р. перебував у шлюбі із відповідачем та вважав, що від цього шлюбу має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначав, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.02.2007 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. щомісяця на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 28.02.2007 року з позивача також стягнуто аліменти на утримання відповідача у розмірі 200 грн. щомісяця до досягнення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Листом від 20.10.2008 року відповідач повідомила позивача про те, що позивач не є батьком ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязувалась повернути всі отримані аліменти до 01 червня 2009 року, але отримані аліменти не повернула. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.12.2008 року запис щодо батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, було вилучено, змінено прізвище та по-батькові дитини, а також змінений актовий запис про батька дитини. Посилаючись на те, що він сплачував аліменти на утримання чужої дитини, протягом тривалого часу був обманутий відповідачем, переніс загострення хронічного захворювання, стверджував, що йому заподіяно моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на те, що позивач знав про те, що дитина не від нього, позови про стягнення аліментів були подані з метою спонукання позивача звернутися із позовом про оспорювання батьківства, який позивач подав, але позов не був прийнятий до розгляду судом. Стверджувала, що кошти, отримані від позивача в якості аліментів, були повернуті позивачу без складання розписки.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов необгрунтований та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2005 року по 20.02.2007 рік. 12.04.2006 року у відповідача народилась дитина - ОСОБА_6, батьком якої при народженні відповідач зазначила позивача. Сумісне життя у сторін не склалося, шлюб розірвано. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.02.2007 року з позивача стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. щомісяця на користь відповідача на утримання сина до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 28.02.2007 року з позивача також стягнуто аліменти на утримання відповідача у розмірі 200 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В подальшому за заявою відповідача до державної виконавчої служби в жовтні 2008 року стягнення за виконавчими листами на виконання зазначених рішень було припинено. Всього аліментів сплачено на загальну суму 11600 грн.

Рішенням суду від 17.12.2008 року відомості в актовому записі про народження дитини щодо батьківства позивача було вилучено. З таким позовом ОСОБА_2 звернувся тільки після отримання листа ОСОБА_3 від 20.10.2008 року з проханням звернутися до суду із позовною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 85 Сімейного Кодексу України право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Суд вважає, що оскільки стягнення аліментів з позивача припинено ще до звернення позивача з позовом до суду та виключення відомостей про його батьківство з актового запису, аліменти на суму 11600 грн. нараховано та стягнуто правомірно на виконання рішень суду, що набули законної сили.

Суд також враховує, що позивач своїм правом щодо оспорювання батьківства не скористався до ухвалення рішень про стягнення аліментів, хоча з матеріалів справи №2- 39/2007 р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів вбачається, що 13.09.2006 року ОСОБА_2 звертався із Ч зустрічним позовом до ОСОБА_7 про виключення у свідоцтві про народження відомостей актового запису щодо батька, але зазначений позов ухвалою суду від 09.10.2006 р. був залишений без руху та в подальшому повернутий у звязку із не усуненням недоліків.

В судовому засіданні ОСОБА_2 цей факт не оспорював та пояснив, що юридично не обізнаний, мав надію, що є фізіологічним батьком дитини, тому повторно звернувся з аналогічним позовом лише в вересні 2009 року.

Ствердження ОСОБА_2 про те, що до отримання листа відповідача від 20.10.2008 року не мав підстав оспорювати батьківство, суд вважає безпідставним, оскільки при розгляді цивільних справ в 2006 - 2008 роках позивач та його представник неодноразово заявляли про сумніви в батьківстві і зазначені заяви відповідачем ОСОБА_3 не оспорювалися (справа 2-39/2007р., а.с. 12-14; 58; справа 2-54/2007 р., а.с. 23, а також» лист адвоката ОСОБА_8 за вих. № 78 від 28 квітня 2011 року).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд зазначає, що сімейним законодавством не передбачена можливість повернення отриманих аліментів, позивач не навів суду підстав свого позову, а тому відсутні передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України підстави для його задоволення.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вимог про повернення аліментів, не встановивши факт вчинення відповідачем неправомірних дій стосовно позивача, якими би першому заподіяна передбачена ст. 23 ЦК України моральна шкода, суд також вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки ці вимоги є необгрунтованими. В порядку ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення аліментів та відшкодування моральної (немайнової) шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Безпрозванний