Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-6476/2011 Головуючий 1-ї інст. Штих Т.В.
Категорія сімейні Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 В»ячеслава Геннадійовича на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 В»ячеслава Геннадійовича, третя особа орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2008 року ОСОБА_4 звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_3 В»ячеслава Геннадійовича батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ОСОБА_5 В»ячеславовича ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 В»ячеславівни ІНФОРМАЦІЯ_2.

У обгрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 08 січня 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_6 і доньку ОСОБА_3.

Під час спільного проживання відповідач не приділяв увагу родині, не піклувався про виховання дітей та їх нормальний розвиток, тобто фактично ухилявся від виконання своїх батьківських обов»язків.

З вказаних причин у 2008 році шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, ОСОБА_7 став проживати окремо і фактично зовсім припинилося його спілкування з дітьми.

25.12.2008 року шлюб між нею і відповідачем розірвано за рішенням Київського районного суду міста Харкова.

І після розірвання шлюбу відповідач продовжував ухилятися від виконання своїх батьківських обов»язків, не цікавився здоров»ям дітей, їх фізичним та моральним розвитком, матеріальної допомоги дітям не надавав. Вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей, які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні.

Рішенням суду від 06.04.2009 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 29.02.2009 року до повнолітня дітей. Незважаючи на рішення суду та звернення його до примусового виконання, відповідач від обов»язку утримання дітей ухилявся має заборгованість по аліментам.

Відповідач проти позову заперечував, представник органу опіки та піклування позов підтримала та просила його задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 березня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 12.03.2011 року як незаконне і необґрунтоване і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4. відмовити.

При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема посилається на те, що його спілкуванню з дітьми та участі у їх вихованні перешкоджала позивачка, тому він був змушений звернутися до органу опіки і піклування з заявою про вжиття заходів реагування до неї та встановлення часів його побачень з дітьми. Вважає, що судом неповно дослідженні всі обставини, що мають значення для справи не встановлені підстави для вжиття такого крайнього заходу впливу на нього, як позбавлення батьківських прав.

Позивач в особі свого представника подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги зокрема про створення нею перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми.

Представник органу опіки та піклування справу просив розглянути без його участі, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 150, ч.1 ст.141 СК України, ч.1 ст.12 Закону України « Про охорону дитинства», батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Розірвання шлюбу між батьками дитини, так само як і проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

За змістом положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якшо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків щодо виховання дитини.

Приймаючи рішення про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов»язками щодо дітей і що рішення про позбавлення його батьківських прав є способом захисту їх прав та інтересів.

При цьому судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами і не оспорюється відповідачем, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.12.2008 року, мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З часу припинення шлюбних відносин між сторонами і розірвання їх шлюбу, малолітні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_3 проживають з матір»ю - позивачкою ОСОБА_4, яка створила для них належні житлово- побутові умови, що підтверджено відповідним актом обстеження, діти відвідують платні секції та гуртки, відвідування та оплату яких забезпечує мати, у той час як батько успіхами дітей не цікавиться..

За рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 квітня 2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти по сплаті яких відповідач мав заборгованість, яку частково сплатив вже під час звернення ОСОБА_4 з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повідомили суд, що знають позивачку тривалий час, неодноразово відвідували її за місцем проживання, де нею для дітей створені належні умови. Їм відомо також, що участь у вихованні дітей та їх матеріальному утриманні приймає дідусь батько позивачки. Відповідача вони не бачили і не від позивачки не від дітей ніколи не чули про його допомогу дітям.

Психологічне обстеження ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 24.09.2010 року виявило, що батько у їх сприйнятті присутній без яскраво виявленого негативного відношення, але і таким, що приймає участь у їх вихованні визначити важко.

Заперечуючи проти позову відповідач не надав суду належних та допустимих доказів створення позивачкою перешкод у його спілкуванні з дітьми та участі в їх вихованні і ці його твердження суперечать встановленим судом обставинам, з яких вбачається, що ОСОБА_4 не змінювала свого і дітей місця проживання, не зверталась до дитячих закладів , гуртків та секцій, які відвідують малолітні діти, з заявами чи проханнями не допускати спілкування дітей з батьком..

Між тим, довідкою вихователя Харківського навчально-виховного комплексу « Соколятко» підтверджено, що ОСОБА_3 ОСОБА_5 відвідує дітсадок і гуртки ІЗО та хореографії з жовтня 2010 року. Приводить до дитсадка та забирає дитину з нього мати ОСОБА_4, вона ж несе всі витрати з утримання дитини у дітсадку, відвідує святкові і інші заходи. З батьком дитини вона не знайома і жодного разу його не бачила.

Аналогічні дані повідомили на адвокатські запити тренер гуртка художньої гімнастики, який з вересня 2010 року відвідує ОСОБА_3, президент міського любительського картинг клубу «Піонер», який з жовтня 2010 року відвідує ОСОБА_3 ОСОБА_5, директор ПП « Студія іноземних мов « Лингво Студия» , в якій з жовтня 2010 року ОСОБА_3 ОСОБА_5 займається у групі з вивчення англійської

мови, а з квітня 2010 року відвідує індивідуальні заняття з китайської мови.

Судовим розглядом встановлено, що за весь час судового розгляду справи відповідач не змінив свого ставлення до участі в житті дітей та їх вихованні, не надав доказів, що він намагався спілкуватися з ними за місцем проживання, у дитячому садку чи у іншій спосіб з метою встановлення контакту батька з дітьми.

З огляду на наведене судова колегія погоджується з висновком суду про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_3, визнає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку. Висновків суду ці доводи не спростовують і не є підставою для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст. ст.308, 313,314,315,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -