Справа № 22-ц-2218/11 Головуючий у І інстанції Зінченко О.М.
Категорія 26 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа №22ц-2218/2011 Головуючий у 1 інстанції Зінченко О.М. 1 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., суддів - Фінагєєва В.О., Верланова С.М., з участю секретаря Хворостяної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де зазначив, що 25 жовтня 2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав у вигляді поновлювальної кредитної лінії 8 584 доларів США із сплатою 15,96% на рік.

Для забезпечення виконання умов кредиту, у той же день, товариство уклало договір іпотеки з ОСОБА_3, згідно якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру №8, що по вул. Київській, 174, м. Обухів.

На 31 серпня 2010 р. кредит не повернуто, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 15 329,38 доларів США, що за офіційним курсом становить 120 795,52 грн., яка не погашена, незважаючи на неодноразові звернення.

А тому, позивач просить стягнути зазначену заборгованість, судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи, звернути стягнення на квартиру, що передана в іпотеку, з наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для продажу нерухомого майна та виселити з житла всіх зареєстрованих та проживаючих осіб із зняттям із реєстраційного обліку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2010 р. заявлені вимоги задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 329,38 доларів США, що еквівалентно 120 795,52 грн., судовий збір в розмірі 1 273,35 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 122 188,87 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1, що належить на підставі договору дарування ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Обгрунтовуючи задоволення заявлених вимог, суд зазначив, що відповідач ОСОБА_4, усупереч умовам договору, не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових зобовязань, а позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи. ОСОБА_3, у свою чергу, являється солідарним співвідповідачем по справі згідно договору іпотеки.

Відмовляючи у решті заявлених вимог, суд зазначив про їх неконкретність, недоведеність у судовому засідання і ту обставину, що особи, які підлягають виселенню, не були учасниками процесу.

ОСОБА_3, не погоджуючись із вказаним рішенням, в установлений законом строк, подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, порушення прав малолітньої дитини при зверненні на предмет іпотеки.

Суд, закінчивши зясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги частково та змінити рішення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 25 жовтня 2005 р. між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав у вигляді поновлювальної кредитної лінії 8 584 доларів США із сплатою 15,96% річних.

Для забезпечення виконання умов зазначеного правочину, у той же день, товариство уклало договір іпотеки з ОСОБА_3, згідно якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру №8, що по вул. Київській, 174, м. Обухів.

На 31 серпня 2010 р. кредит не повернуто, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 15 329,38 доларів США, що за офіційним курсом становить 120 795,52 грн., яка складається з суми непогашеного кредиту 7 932,98 доларів США ( еквівалент 62 511,89 грн. ), заборгованості за відсотками 5 086,62 доларів США ( еквівалент 40 082,57 грн. ), пені за порушення строків погашення кредиту 2 157,14 доларів США ( еквівалент 16 998,27 грн. ), заборгованості з комісії 152,64 доларів США ( еквівалент 1 202,81 грн. ).

Зазначена сума заборгованості не погашена, незважаючи на неодноразові звернення до відповідачів за виконанням умов правочинів.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення частини заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат і про відмову в решті позову і ухвалив, у цій частині, рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Однак, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки, як ухвалено судом першої інстанції, являється зайвим, оскільки фактично здійснено стягнення у подвійному розмірі, а тому необхідно виключити із резолютивної частини рішення зазначений спосіб захисту порушеного права позивача.

Окрім цього, у спірній квартирі зареєстрована та проживає з 11 вересня 2001 р. малолітня дочка співвідповідачів Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1, права якої підлягають захисту у спосіб, визначений судом апеляційної інстанції.

Підлягає зменшенню і розмір судового збору до 1 207,96 грн., виходячи із суми задоволеного позову 120 795,52 грн. та зміні - порядок стягнення судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи.

У даному випадку, з точки зору апеляційного суду, необхідно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи у рівних долях, що складає, відповідно, по 603,98 ( 1 207,96 : 2 ) грн. та 60 ( 120 : 2 ) грн., з кожного.

Доводи ОСОБА_3 про незаконність рішення, порушення судом норм матеріального те процесуального права при його ухваленні, у частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат і про відмову в решті позову, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, а справа вирішена правильно, у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки змінити.

Виключити із резолютивної частини зазначеного рішення вказівку про звернення стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_2, що належить на підставі договору дарування ОСОБА_3.

Зменшити розмір судового збору до 1 207,96 грн. та змінити порядок стягнення судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у рівних долях, судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи, відповідно, по 603,98 грн. та 60 грн., з кожного.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий СержанюкА.С.

Судді : Фінагєєв В.О.

ОСОБА_1