Справа № 2-271/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Петрук Л.М.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 03.11.2000 року недійсною та повернення майна

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилаються на те, що 03.11.2000 року між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була укладена біржова угода купівлі-продажу нерухомості житлового будинку № 28 разом з надвірними будівлями по вул. Львівській 2 в м. Дубно Рівненської області, який розміщений на земельній ділянці площею 1596,5 м2.

Оскільки біржова угода була укладена 03.11.2000 році, то оцінюючи її відповідність чи невідповідність вимогам закону слід застосовувати норми ЦК УРСР України 1963 року, в редакції яка діяла на момент укладення спірного договору.

Вважає, що біржова угода не відповідає вимогам діючого на той час закону, оскільки була укладена нею на край невигідних для неї умовах внаслідок збігу тяжких обставин, а тому вона не є дійсною з моменту її укладення, враховуючи наступне.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції яка діяла на момент укладення спірного договору) договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу житлового будинку. Договір Купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином біржова угода є недійсною з моменту її укладення, на підставі недодержання обовязкової нотаріальної форми. Факт недотримання обовязкової нотаріальної форми біржової угоди тягне за собою відповідальність передбачену ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР: обовязок сторін повернути другій стороні все одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що укласти Біржову угоду 03.11.2000 року на вкрай невигідних для неї умовах вона була змушена внаслідок збігу тяжких обставин.

Так, до укладення Біржової угоди після смерті обох її батьків у 1994 році у вказаному житловому будинку проживав її рідний брат - ОСОБА_4. У брата не склалося особисте життя, він розлучився з дружиною і проживав у будинку самостійно, зловживав алкоголем, внаслідок чого у нього погіршилося здоров'я і 01.11.1999 помер. Після його смерті позивачка успадкувала будинок. Час від часу відвідувала свій будинок у м. Дубно проте доглянути його у необхідному обсязі не могла, тому він кілька раз був пограбований невідомими, домашні речі та меблі були розкрадені та знищені.

На її утриманні на той час знаходилося двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Дочка позивачки, якій на той момент було 7 років, серйозно хворіла, перебувала на обліку у Комунальній 6-тій міській лікарні на денному стаціонарі у зв'язку з хворобою обох очей. В кінці 1999 року вона перенесла дуже важке отруєння грибами наслідки якого потрібно лікувати практично все життя.

У період з 1999 року по лютий 2000 року позивачка ніде не працювала і практично не мала жодних засобів до існування, жила на позичені гроші. З чоловіком вона була розлучена самостійно утримувала себе і своїх дітей, оскільки жодних аліментів не отримувала.

Крім того, у вказаний період у позивачки погіршився стан здоров'я, зокрема, вона захворіла на остеохондроз, гіпертонічну серця II - III стадії, хронічну ниркову недостатність, запалення жовчного міхура, хронічний калькульозний холоцестит, внаслідок чого її часто переслідували болючі приступи, було важко рухатися, нахилятися, виникла задишка. Пропрацювавши неповних вісім місяців 2000 року у музичному інституті імені Лисенка, позивачка змушена була звільнитися 28.10.2000 з цієї роботи у зв'язку з різким погіршенням стану її здоров'я та була прийнята на роботу у ТзОВ "Сапфір", оскільки вказане товариство знаходилося біля її помешкання.

Безпосередньо перед тим, як відповідачка запропонувала купити у позивачки будинок вона була прооперована у лікарні швидкої медичної допомоги у м. Львові в кінці вересня 2000 року та виписана з діагнозом хронічний калькульозний холецистит. Більше того, її донька у вересні місяці 2000 року потрапила до лікарні з захворюванням - скарлатина середньої важкості.

Саме в цей наведений період до позивачки звернулася відповідач та запропонувала купити її житловий будинок за суму вказану у Біржовій угоді.

Внаслідок збігу тяжких обставин, наведених вище, обумовлених важким матеріальним становищем ОСОБА_2, її хворобою, хворобою її дочки та необхідністю утримувати двох неповнолітніх дітей, необхідності повернути позичені у знайомих людей гроші, та забезпечити себе і дочку належним медичним лікуванням, ліками, харчуванням позивачка змушена була укласти Біржову угоду, продати належний їй будинок за запропоновану ціну, тобто за 1140,00 гривень. На мої прохання збільшити обумовлену ціну відповідач відповідала відмовою.

Біржова угода була укладена позивачкою з її добровільної волі, однак на вкрай невигідних для неї умовах, зокрема значно занижений розмір ціни за який вона продала житловий будинок, оскільки балансова вартість його згідно даних Дубенського ДКМП "Архітектор" на момент продажі становила 8 397 гривень, в той час як вона змушена була продати його за 1 140,00 гривень.

Якби на момент укладення Біржової угоди у ОСОБА_2 не збіглись тяжкі обставини, які мали місце до і під час укладення Біржової угоди, вона б не погодилася продати будинок за ціною у більш ніж 7 разів меншою за його балансову вартість, не враховуючи те, що ринкова вартість об'єкта продажу на той момент була значно більшою за балансову.

Враховуючи те, що стан здоров'я позивачки і надалі є незадовільним, вона постійно лікуться, часто перебуваю на лікуванні у лікарні і надалі продовжує утримувати двох дітей самостійно та потребую на це значних коштів, яких у неї недостатньо, вона пропустила з поважних причин строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про визнання недійсною Біржової угоди.

Просить поновити строк для пред'явлення позову до ОСОБА_3 про визнання недійсною Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 03.11.2000 - житлового будинку № 28 (двадцять вісім) разом з надвірними будівлями, що розташований по вул. Львівській II в м. Дубно, Рівненської області, визнати недійсною Біржову угоду купівлі-продажу нерухомості від 03.11.2000 - житлового будинку № 28 разом з надвірними будівлями, який розміщений на земельній ділянці площею 1596,5 м2 . Враховуючи, що спірного майна, який був обєктом продажі 03.11.2000 року на час розгляду справи у суді не має, останній переобладнаний відповідачкою про що свідчать технічна документація, тому від позовних вимог в частині повернення майна відмовляється, просить стягнути з ОСОБА_7 8397 гривень у відшкодування вартості спірного житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила у повному обсязі та дала такі пояснення.

Позивачку ОСОБА_2 до часу укладення договору купівлі продажу домогосподарства по вулиці Львівській взагалі не знала. Напередодні укладення договору від 03.11.2000 року позивачка ОСОБА_2 особисто прийшла до неї додому з пропозицією купити у неї будинок, оскільки вона проживає у місті Львів і немає можливості доглядати домогосподарство. До цього часу у спірному домогосподарстві яке складалось з старенького на пів розваленого будинку з надвірними будівлями проживав брат позивачки який зловживав спиртними напоями в наслідок чого помер. По смерті брата позивачка успадкувала майно.

Спочатку на пропозицію позивачки придбати успадкований будинок відмовилась, оскільки не планувала ніяких великих придбань та у неї не було для цього коштів. Однак ОСОБА_2 сказала що продасть будинок за незначну суму коштів, оскільки її не має змоги приїздити у місто Дубно та доглядати за господарством, а в іншому випадку мародери розкрадуть усе. Порадившись з- рідними вирішила погодитись на пропозиції та придбати будинок. На той час на праві приватної власності перебував автомобіль, який в подали та купили домогосподарство у ОСОБА_2 Разом з позивачкою оформили договір купівлі продажу через Рівненську міжрегіональну універсальну товарно майнову біржу Прайс, під час чого повністю розрахувалась з ОСОБА_2за придбане майно. Після укладення договору і до часу звернення нею до суду про визнання договору біржової угоди дійсною та визнання права власності на майно ОСОБА_2 10 років не бачила. На її думку позивачка ОСОБА_2 дізнавшись про звернення до суду про визнання права власності на придбане майно вирішила її ошукати та використавши ситуацію стягнути з неї кошти.

Підчас укладення договору купівлі продажу як і вона та ОСОБА_2 діяли добровільно. Будь яких претензій та застережень ні з її сторони та сторони ОСОБА_2 не було. Укладений договір купівлі продажу був посвідчений у ДКП Архітектор як того вимагав закон. Просить відмовити позивачці у задоволенні позову щодо неї за безпідставністю позовних вимог та пропуском строків звернення до суду.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що на час укладення договору купівлі продажу спірного майна він працював директором Дубенської філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно майнової біржі Прайс. 03.11.2000 року до нього звернулись ОСОБА_2 як продавець та ОСОБА_7 як покупець з приводу укладення договору купівлі продажу житлового будинку № 28 з надвірними будівлями по вулиці Львівській що у місті Дубно Рівненської області.

Порядок і умови укладення договору був наступний. Фізична особа приходить до майнової товарної біржі та пише заяву у вступ в члени біржі. Після чого остання наділялась правом укладати договори купівлі продажу. Під час у кладення договору купівлі продажу між сторонами у справі зясовувались усі істотні умови, добровільність волевиявлення, розяснювались права та обовязки та в подальшому оформлялась угода. Під час укладення угоди від 03.11.2000 року сторони діяли добровільно, узгодили вартість майна надали необхідні документи які посвідчували їх особу, та належні право установчі документи на господарство. Ознайомившись із змістом угоди добровільно підписали останню та в його присутності ОСОБА_7 провела розрахунок з ОСОБА_2 Будь яких зауважень та застережень у сторін укладення договору не було.

Вислухавши сторони, дослідивши усі обставини справи, суд прийшов до висновку що позов не підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2000 року між, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була укладена біржова угода купівлі-продажу нерухомості житлового будинку № 28 разом з надвірними будівлями по вул. Львівській 2 в м. Дубно Рівненської області, який розміщений на земельній ділянці площею 1596,5 м2. Дана угода була зареєстрована 06.11.2000 року у Дубенському державному комунальному підприємстві Архітектору реєстрі угод за № 15-5823.

Як встановлено у судовому засіданні, правочин щодо купівлі- продажу майна між сторонами від 03.11.2000року вчинявся за спільним та добровільним волевиявленням сторін у справі, що стверджено останніми у судовому засіданні. Також за спільною згодою сторін договір купівлі продажу був укладений через товарно майнову біржу Прайс в порушення вимог ст. 227 ЦК РСР України в редакції 01.01.1964 року

За таких обставин, суд вважає що кожна сторона у справі при укладенні договору купівлі продажу діяла з власної волі, без жодного примусу, на свій ризик.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженням позивачки що недотримання нотаріально посвідченої форми є підставою визнання договору купівлі продажу недійсним.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 хоча і зазначає як одну із підстав визнання укладення договору купівлі продажу недійсним, не дотримання нотаріальної форми, однак вказує що дана обставина не є відправною та обґрунтованою, оскільки діяла з власної волі.

Позивачка ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що змушена була укласти договір купівлі продажу майна з відповідачкою ОСОБА_7 у звязку із збігом тяжких обставин, що є основним доказом визнання такої угоди недійсною. Стверджуючи вказану обставину, ОСОБА_2 вказує, що внаслідок смерті її батьків маючи на утриманні двох дітей, перебуваючи у важкому матеріальному становищі за відсутності коштів, проживаючи у борг, та маючи потребу у особистому лікуванні та лікуванні дітей, змушена була продати набуте по смерті брата спадкове майно.

Суд приймає до уваги зазначенні позивачкою обставини, як такі, що стали передумовою прийняття ОСОБА_2 рішення щодо продажі успадкованого майна з метою отримання вигоди, однак вважає їх життєвими та такими, що природньо стаються у житті кожної людини. А відтак, зважаючи на їх настання протягом життя позивачки ОСОБА_2 у різний період та проміжок часу не вважає зазначенні доводи збігом тяжких обставин.

Окрім цього, як встановлено у судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 при укладенні договору купівлі продажу успадкованого майна з ОСОБА_7, не повідомляла останній, що діє при збігу важких обставин, що за наявності б таких обставин, позбавило відповідачку можливості відмовитись від укладення такого договору з метою захисту своїх прав. Навпаки судом встановлено, що ОСОБА_2 при укладенні договору купівлі продажу повідомила ОСОБА_7, що має на меті продати господарство, оскільки не має можливості доглядати за останнім у звязку з віддаленістю проживання, а тому вирішила отримати матеріальну вигоду від його продажі.

За таких обставин, посилання заявниці на норму ст. ЦК УРСР 1964 року із змінами та доповненнями, на думку суду є не обгрунтованими та безпідставними.

Порушуючи перед судом питання поновлення строку позовної давності за захистом своїх прав позивачка ОСОБА_2 вказує на те, що не мала змоги захистити своє право шляхом звернення до суду у визначений законом термін та протягом останніх десяти років у звязку з постійним хворобливим станом та надала суду велику кількість копій медичних документів виданих лікувальними установами у різний час.

Вирішуючи питання дотримання позивачкою строків звернення до суду та поновлення строків звернення з метою захисту порушеного як на думку позивачки її прав суд виходить з наступного.

Розгляд вищевказаної справи у суді пов'язаний з правовідносинами, що виникли 03.11.2000 року. На час виникнення правовідносин діяли норми ЦК УРСР в редакції 1964 року із змінами та доповненнями. Зважаючи на вищевикладене дії норм Цивільного Кодексу України що набрав чинності з 01.01 2004 року на дані правовідносини не поширюються.

У відповідності до ст. 71 ЦК УРСР на дані правовідносини поширюється строк позовної давності у три роки.

Вивчаючи підставність заявлених позивачкою вимог щодо поновлення пропущених строків звернення до суду за захистом права, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні позивачка, її довірена особа стверджувала що протягом останніх десяти років вона була позбавлена можливості звернення до суду за захистом порушеного права у звязку з хворобливим станом.

Вивченням копій медичних документів, як доказів таких тверджень наданих суду встановлено, що позивачка дійсно періодично знаходилась у хворобливому стані, проходила лікування з різних хвороб, однак дані обставини не дозволяють суду вважати перебування позивачки у різний час у хворобливому стані обставиною, що позбавляла її можливості звернення до суду протягом останніх десяти років.

Судом взято до уваги, що звернення до суду позивачки мало місце лише після подання до суду первинного позову відповідачкою ОСОБА_7 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на спірне майно..

Дана обставина дає підстави суду вважати, що позивачка ОСОБА_2 подаючи власні зустрічні позовні вимоги, а в подальшому змінюючи їх переслідувала лише одну мету, використати судовий розгляд справи у власних інтересах з метою отримання можливої заявленої у грошовому еквіваленті матеріальної вигоди відмовившись від позовних вимог щодо повернення майна.

За таких обставин, суд вважає не обгрунтованими доводи позивачки про поважність пропуску строку позовної давності, та такими що не підлягають до задоволення вимоги щодо поновлення строків звернення до суду за захистом порушеного права.

Приймаючи до уваги ще викладене, суд прийшов до висновку, що заявленні позовні вимоги позивачкою ОСОБА_2 не підлягають до задоволення у звязку із пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст. 3,6, 57, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. 15 ст. 71 ЦК РСР в редакції від 01.01. 1964 року, суд -,

Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволення позову до ОСОБА_3 про визнання біржової угоди купівлі продажу нерухомості від 03.11.2000 року житлового будинку № 28 разом з надвірними будівлями по вулиці Львівській, що у місті Дубно Рівненської області та стягнення 8397 гривень у відшкодування вартості житлового будинку, а також судових витрат у справі за пропуском строків позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: