Справа № 22Ц-6239/11 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді II інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді : Воробйової Н.С.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О. В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, мотивуючи тим, що він передав особисто відповідачеві ОСОБА_3 кошти в сумі 96500 доларів США з їх поверненням 10 вересня 2008 року, але до цього часу відповідач кошти не повернув. Крім того у відповідності до вимог цивільного законодавства боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми та з урахуванням курсу долару США, при зверненні до суду позивач визначив розмір боргу, що підлягав стягненню з відповідача, в сумі 828766,05 гривень та судові витрати у справі 1820 гривень.

В суді першої інстанції представник позивача уточнив позовні вимоги, зменшивши суму боргу відповідача до 60000 доларів США з зобов'язанням повернення зазначеної суми коштів до 31 грудня 2010 року, про що відповідач написав власноручно відповідну розписку (а.с. 26-27). Враховуючи, що заборгованість відповідачем своєчасно повернуто не було, позивач просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 60000 доларів США та 16% річних за період з 04.01.2010 року до дня прийняття судом відповідного рішення, у відповідності до досягнутих сторонами умовами, що були викладені в письмовій розписці, та судові витрати по справі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 609892 грн. 36 коп. заборгованості за договором позики від 4 січня 2010 року та 1820 грн. судових витрат по справі, а всього 611712 грн. 36 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову повністю, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також вказує на те, що дійсно він написав розписку власноручно, однак грошей в цей день від позивача не отримував, а отримав 20.03.2007 року борг без розписки у розмірі 355 000 грн. Розписку від 04.01.2010 року було написано під моральним тиском і залякуванням з боку позивача. Тому просить рішення скасувати та ухвалити нове яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити повністю.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2011 року в прийняття зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що між сторонами виникли грошові зобовязання за договором позики від 04 січня 2010 року, які не були виконанні стороною відповідача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 04 січня 2010 року відповідач взяв в борг у позивача 60 000 доларів США, з умовою сплати 16 % річних, які зобовязався повернути до 31 грудня 2010 року, що підтверджується копією розписки яка містяться в матеріалах справи (а.с.28), оригінал якої було надано в суді апеляційної інстанції для огляду.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому

позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка був допитаний ОСОБА_3 з його показань вбачається, що розписку від 4 січня 2010 року він написав власноручно на вимогу позивача, але під його тиском, фактично ніяких коштів на час її написання від позивача він не отримував. Разом з тим, він не заперечував наявність заборгованості перед позивачем через отримання від нього у червні 2007 року коштів, які він повернув лише частково у виді відсотків за їх користуванням, але між ним та позивачем була домовленість про повернення його боргу заявникові іншою особою. Проте, відповідач не заперечував проти того, що вищезазначений спірний договір позики від 4.01.2010 року був укладений ними.

Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив заборгованість відповідача за договором позики на день ухвалення судового рішення з урахуванням курсу НБУ України станом на 23 вересня 2011 року, де 1 долар США дорівнював 7,9737 грн. відповідно до вимог ст.533 ЦК України, що зобовязання має бути виконано в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Тому колегія суддів, перевіряючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.С. Воробйова

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_6