_____________________________________________________________________________
Справа№2-6427/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2011 року,

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Фірко Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2011 року позивач звернулась до суду з названим позовом та просила постановити рішення, згідно якого усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача з 13/16 належних позивачу частин будинку № 5 по вул. Гумільова (Щербакова) у м.Одесі.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.05.2000 року належить 13/16 часток будинку № 5, який розташований в м. Одесі по вул. Гумільова (колишня Щербакова), а третій особі ОСОБА_3, сину позивача, належить 3/16 частин домоволодіння. Крім того, вказаним рішенням був проведений проведений розподіл домобудівлі внатурі, відповідно до якого виділено в користування позивача та третій особі окремі приміщення. Право власності зареєстровано в КП ОМБТЇ та РОН27.06.2000 року.

Позивач вказує, що вказане житлове приміщення належить їй та її синові на праві сумісної часткової власності. Після одруження сина позивачки з гр. ОСОБА_2, остання разом зі своєю дитиною від першого шлюбу стала мешкати в житловій кімнаті 2-6 площею 15,3 кв.м., яка була виділена сину позивачки рішенням суду 22.05.2000 року. В подальшому ОСОБА_2 без правових підстав зайняла кімнату, виділену у власність позивачу літ 2-5, площею 11,2 кв.м. та інші належні їй приміщення. Позивач не має можливості користуватися своєю власністю та вказує, що відповідач перешкоджає їй користуватися кухнею, коридором, ванною кімнатою та туалетом і верандой. На прохання позивача звільнити належні їй приміщення та не перешкоджати в користуванні належними їй приміщеннями, відповідач вчиняє бешкети, б`є позивачку, виставляє її з будинку, у звязку з чим вона вимушена проживати у різних знайомих. Відповідач не зареєстрована в спірному приміщенні, тому позивач вважає, що остання не має права на проживання в будинку, тому звернулась до суду та просить усунути їй перешкоди в користуванні її власністю та виселити відповідача з належних позивачу житлових та підсобних приміщень.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що відповідач перешкоджає їй користуватися приміщеннями, які належать їй на підставі рішення суду, подальше сумісне мешкання сторін є неможливим та може призвести до тяжких наслідків. Крім того, зазначала, що її взагалі не пускають до спірного будинку.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у позові відмовити. Також відповідач зазначала, що проживає у спірному будинку як дружина сина позивача, шлюб з яким було укладено ще у 1993 році, та з 2002 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня Щербакова), буд.5. Крім того, вказувала, що іншого житла вона не має.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов вважав необгрунтованим, вказуючи, що позивачці ніхто не перешкоджає в користуванні належними їй житловими приміщеннями, вона, навіть, має окремий вхід у свою частину будинку. Відповідач по справі являється його дружиною та він не заперечує проти її проживання з ним. Визнав, що вони також займають спірні приміщення, які належать позивачу, однак інакше проживати у будинку неможливо, так як за рішенням суду від 22.05.2000 року йому була виділена у користування лише кімната 2-6 житловою площею 15, 3 кв.м.

Суд, розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідача та третьої особи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та врегульовані нормами ЦК України (в ред.2003 року) та Житловим кодексом України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2000 року, справа № 2-284/2000., належить 13/16 частин домоволодіння по вул. Щербакова (Гумільова), 5 м. Одесі (а.с.7-8), в користуванні ОСОБА_1 виділено в літері Априміщення по кв.1: 1-1 кухня, площею 5,3 кв.м., 1-2 житлова площа 7,9 кв.м., 1-3 житлова площа; 15,2 кв.м., тамбур площею 3,5 кв.м., ганок площею 1,8 кв.м. та ганок, площею 0,5 кв.м. по кв.2: 2-1 ванна площею 5,3 кв.м.; 2-2 уборна, площею 0,8 кв.м., 2-3 кухня, пл.4,8 кв.м, 2-4 корилор, площею 2,2 кв.м., 2-5 житлова площа 11,2 кв.м. З надвірних приміщень: літера Глітня кухня, літера Д- сарай, літера Иуборна, литера Ж- сарай, литера 3- сарай, літера К- котельня, літера Л- сарай, літера М- навіс, літера Рнавіс, сантехнічне обладнання, а також земельна ділянка, прилегла до домобудівлі № 5 по вул.. Щербакова в м. Одесі за виключенням виділеного в особисте користування ОСОБА_3ІВ. земельної ділянки в сумісне користування. (а.с.7-9).

Згідно вказаного рішення вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав позовні вимоги ОСОБА_1, рішення суду від 22.05.2000 року набрало законної сили, ніким не оскаржено, зареєстровано в органах КП ОМБТЇ та РОН, тобто, можливо дійти висновку про те, що варіат розподілу житлового будинку та земельної ділянки, відображений у рішенні від 22.05.2000 року, влаштовував сторони протягом тривалого часу (а.с.7-9).

Відповідно до довідки № 131 від 31.08.2011 року, виданої СОН Золотий берег по спірній адресі м. Одеса, вул. Щербакова (Гумільова), 5 зареєстровані позивач по справі ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_3, який є співвласником приміщення (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_2, яка являється дружиною її сина ОСОБА_3, вселилась без її відома в належне їй житлове приміщення та перешкоджає позивачу в користуванні виділеними їй у власність кухнею 2-3, коридором 2-4, ванною 2-1, туалетом 2-2, верандою 3-3, у звязку з чим позивач позбавлена права готувати їжу на кухні, не може ходити до туалету та користуватися ванною кімнатою. На прохання позивача залишити належні їй приміщення та не перешкоджати в їх користуванні, відповідач вчиняє скандали, принижує позивачку та видворяє з будинку. У звязку з цим позивач вимушена ночувати у сусідів та знайомих, маючи усі повноваження власника вказаних кімнат та приміщень.

Суд вважає, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак жодних домовленостей між сторонами щодо проживання у частині будинку, належній позивачці, її сина та невістки не укладалось.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,

укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається з вимог ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги користуватися спірним майном за своїм розсудом, а відповідач своєю поведінкою створює неможливі умови для проживання в належних їй кімнатах та приміщеннях.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.150 ЖК України (у редакції 2003 року), ст.ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з житлового приміщення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_2 з займаних приміщень літ. 2-5 - житлової кімнати, площею 11,2 кв.м., літ 2-4 коридору, площею 2,2 кв.м., літ 2-3 кухні, площею 4,8 кв.м., літ 2-1 ванної кімнати, площею 5,5 к.в.м, літ 2-2 туалету, площею 0,8 кв.м., літ 11-веранди площею 3,3 кв.м., розташованих в будинку №5 по вул. Гумільова ( Щербакова) в м. Одесі, 13/16 частин якого належить ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.