Справа № 2-141/11
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2011 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді: Мацюка Ю.І.,

при секретарі: Дризік І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції, за участю співвідповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, виключення майна з акту опису та арешту, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, зазначивши, що відповідно до виконавчого листа № 2-437/2008 року, виданого Славутським міськрайонним судом 12 травня 2008 року її син ОСОБА_2 має сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4, в розмірі 500 гривень, щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягненням ним повноліття. Крім того, відповідно до виконавчого листа № 2-301/2008 року, виданого Славутським міськрайонним судом 15 квітня 2008 року її син ОСОБА_2 має сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 трьохрічного віку. Станом на 29.11.2010 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по першому виконавчому листу13280,16 гривень, а по другому - 5341,75 гривень.

02 грудня 2010 року державним виконавцем був складений акт опису та арешту майна, відповідно до якого було описано та накладено арешт на : корову чорнорябу, вартістю 6000 гривень; пять курей,

вартістю 100 гривень; віз для коней (дерев'яний) з гумовими колесами, вартістю 800 гривень; телевізор марки «Панасонік» 2007 року, вартістю 500 гривень; трюмо, вартістю 300 гривень; журнальний стіл коричневого кольору, вартістю 100 гривень; стінку коричневого кольору, що складається із пяти елементів, вартістю 2000 гривень; тумбу під телевізор коричневого кольору, вартістю 100 гривень; м'яку частину, що складається з дивану та мякого крісла, вартістю 500 гривень; килим з візерунком вартістю 300 гривень; кровать, вартістю 300 гривень; шкаф коричневого кольору, вартістю 200 гривень; тумбу коричневого кольору, вартістю 100 гривень. Вважає, що накладення арешту на вказане майно є незаконним, оскільки майно не належить її синові, а належить їй. Дане майно вона разом із чоловіком придбали під час спільного проживання, за власні кошти. Просила виключити зазначене майно з опису та зняти арешт.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 1.В. в судове засідання не зявилась, хоча про місце і час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Представник відповідача відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 позов не визнав. Суду пояснив, що на виконання судового рішення, за яким з ОСОБА_2С стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 в розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягненням ним повноліття, ним 02 грудня 2010 року місцем реєстрації ОСОБА_2 було описано та накладено арешт к: майно : корову чорнорябу. вартістю 6000 гривень; пять курей, вартість: 100 гривень; віз для коней (деревяний) з гумовими колесами, вартість 800 гривень; телевізор марки «Панасонік» 2007 року, вартістю 500 гривень; трюмо, вартістю 300 гривень; журнальний стіл коричневого кольору, вартістю 100 гривень; стінку коричневого кольору, яка складається із пяти елементів, вартістю 2000 гривень; тумбу під телевізор коричневого кольору, вартістю 100 гривень; мяку частину, яка складається з дивану та мякого крісла, вартістю 500 гривень; килим візерунком, вартістю 300 гривень; кровать, вартістю 300 гривень; шкаф коричневого кольору, вартістю 200 гривень; тумбу коричневого кольору вартістю 100 гривень. Оскільки під час опису майна, ні позивачкою ОСОБА_1, ні співвідповідачем ОСОБА_2 не було надано доказів, що підтверджували б належність описаного майна ОСОБА_1 вважає, що підставно описав майно та наклав на нього арешт для подальшої його реалізації та виконання судового рішення. Твердження позивачки ОСОБА_1 та співвідповідача ОСОБА_2, що майно належить саме ОСОБА_1 вважає безпідставним. Просив в позові відмовити.

Співвідповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що за рішенням Славутського міськрайонного суду з нього на його користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4, в розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення ним повноліття. Однак, у звязку із скрутним матеріальним становищем не міг сплачувати аліменти у звязку із чим за ним утворилась заборгованість. Стверджував, що описане державним виконавцем майно належить ОСОБА_1, а не йому.

Суд, розглянувши справу, вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 12 травня 2008 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4, в розмірі 500 гривень, щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягненням ним повноліття.

Державним виконавцем відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 на виконання виконавчого листа № 2-437/2008 року, виданого Славутським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4, в розмірі 500 гривень, щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягненням ним повноліття 02 грудня 2010 року складено акт опису й арешту майна ОСОБА_2 за місцем його реєстрації в селі ОСОБА_6. В акт опису включено: корову чорнорябу, вартістю 6000 гривень, п'ять курей, вартістю 100 гривень, віз для коней (дерев'яний) з гумовими колесами, вартістю 800 гривень, телевізор марки «Панасонік» 2007 року, вартістю 500 гривень: трюмо, вартістю 300 гривень, журнальний стіл коричневого кольору, вартістю 100 гривень, стінку коричневого кольору, що складається із п'яти елементів, вартістю 2000 гривень, тумбу під телевізор коричневого кольору, вартістю 100 гривень, мяку частину, що складається з дивану та м'якого крісла, вартістю 500 гривень, килим з візерунком вартістю 300 гривень, кровать вартістю 300 гривень, шкаф коричневого кольору, вартістю 200 гривень, тумбу коричневого кольору, вартістю 100 гривень.

В даному акті описі ні позивачка ОСОБА_1. ні співвідповідач ОСОБА_2 не зазначили, що описане майно не належить ОСОБА_2, а належить ОСОБА_1, про що в суді стверджувала позивачка.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Поряд з цим необхідно приймати до уваги і розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», які відповідно до ст. 7 ЦК України є правовим звичаєм.

За правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Позивачкою в судовому засіданні не надано жодного належного доказу та не доведено підстави набуття права власності на означене майно, а тому суд не вбачає підстав визнати за позивачкою право власності на це майно та виключати його з акту опису і арешту від 02.12.2010 року. Крім того, позивачкою не доведено, що описане державним виконавцем майно було придбане нею та її чоловіком під час спільного проживання.

На підставі досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що позов обєктивними достовірними доказами позивачкою не доведений, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 15, 88, 158, 179, 209, 212-215, 217, 367 ЦПК України, ст. ст. 182, 192, 197 СК України, суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Протягом десяти днів з моменту проголошення рішення суду в апеляційний суд Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд .

Суддя Мацюк Ю. І.