Апеляційний суд Харківської області
Категорія: компослуги1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач СащенкоІ.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - Сащенко І.С. суддів - Овсяннікової А.І., Бездітко В.М. при секретарі - Москаленко Е.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від ЗО серпня 2011 року за позовом відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року ВАТ «Харківміськгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідачі, які мешкають у квартирах № 29, 36 по вул. Карла Маркса, 8 у м. Харкові не в повному обсязі оплачують надані послуги, заборгованість складає 11515,05 грн., яку просили стягнути з відповідачів.

В ході розгляду справи неодноразово уточнювали позовні вимоги та в остаточній редакції просили стягнути з солідарно відповідачів заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 2005 року по 01.05.2009 року в сумі 9389,58 грн.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог підприємства наполягав.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діяла в своїх інтересах та інтересах інших відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши, що підприємство невірно нараховує плату за газ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від ЗО серпня 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість в сумі 9336,67 грн., 250 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу, в доход держбюджету 115,15 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду іншому судді у звязку з його невідповідністю вимогам матеріального та процесуального законодавства. Вказувала на те, що при нарахуванні коштів підприємством не враховано, що квартира, яка раніше була однією, була розділена на 2 квартири, що зменшує не тільки площу, а і категорію, на підставі якої проводяться нарахування, а тому у них відсутній обовязок по сплаті нарахованої заборгованості. Крім того, судом не взято до уваги, що в квартирі є декілька неопалюваних приміщення - кухня та туалет, які не повинні враховуватись при обчисленні опалюваної площі, а також те, що її середній син - ОСОБА_6 з 29.08.2004 рік по 2010 рік знаходився на навчанні та не проживав за місцем реєстрації.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за отримані послуги з газопостачання суд першої інстанції виходив із доведеності нарахування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 оплати спожитих послуг, виходячи із кількості осіб, що мешкають в квартирі відповідачів, опалювальної площі та встановлених тарифів.

Даний висновок суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовується.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначені Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-ІХ/.

Згідно статті 4 вказаного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних послуг є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних послуг вважаться фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно статтей 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2006 року N 1697 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення механізму забезпечення природним газом вітчизняних споживачів» затверджено «Тимчасовий порядок установлення роздрібних цін на природний газ для населення».

Згідно з пунктами 3, 8 зазначеного Порядку роздрібною ціною на природний газ - є ціна, за якою населення сплачує вартість природного газу залежно від обсягу споживання. Роздрібні ціни на природний газ встановлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Постановами НКРЕ України № 1672 від 19.12.2006 року, № 934 від 07.08.2008 року, № 1239 від 25.10.2008 року були затверджені роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 затверджені «Правила надання населенню послуг з газопостачання», які регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу (далі: Правила).

Відповідно до пункту 2 вказаних Правил газопостачання - це послуга, яка передбачає реалізацію природного або скрапленого газу шляхом транспортування його до споживача. Обєктом споживача - є територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Згідно з абз. 1-4 пункту 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача) у попередньому році.

У разі розміщення за однією поштовою адресою кількох обєктів, що належать споживачеві, загальний обсяг споживання природного газу для застосування роздрібних цін диференційованих залежно від річних обсягів споживання, визначається як сума показників приладів обліку, встановлених на таких обєктах.

Відповідно до пункту 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надання протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Обовязок споживача своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання передбачений пунктом 29 Правил.

Згідно з абз. 9 пункту 10 Правил газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу фактичного використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року фактичне використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема:

у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобовязаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості;

у раз зменшення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, різниця у вартості газу залишається на особовому рахунку споживача і зараховується в рахунок майбутніх платежів.

Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

Судом відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що квартира АДРЕСА_1, 8 на підставі свідоцтва про право власності №4-00-151956 від 16.03.2000 року належить ОСОБА_2,ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Квартира знаходиться на 1 та 2 поверхах двоповерхового будинку ( а.с. 37 - 40 ), опалюється індивідуальним газовим опаленням ( а.с. 164 - 167 ).

Згідно з розрахунком, наданим ВАТ «Харківміськгаз», загальна сума заборгованості споживачів з оплати наданих їм послуг з газопостачання, з урахуванням строку позовної давності становить 9336,67 грн. (а.с. 171 - 172 ).

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ВАТ «Харківміськгаз» та стягнув з відповідачів на користь останнього заборгованість з оплати послуг з газопостачання, яка має місце.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування при обчисленні заборгованості неопалюваних приміщень, відсутність одного мешканця протягом довгого періоду часу за місцем реєстрації, а також, невірний розрахунок суми заборгованості судовою колегією не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка зверталася до підприємства щодо відсутності ОСОБА_8 за місцем мешкання з 2004 по 2010 роки. Довідка про його навчання в Московській єврейській духовній семінарії ( а.с. 74 ) слугувати таким доказом не може. Розрахунок заборгованості зроблений підприємством відповідно до п.п. 2, 11 Правила надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 та з урахуванням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року № 619.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з газопостачання відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В частині солідарного стягнення з відповідачів судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.З ч.1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 316, ст. 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від ЗО серпня 2011 року змінити, скасувавши його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» збору на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 грн. та на користь держави судових витрат в сумі 115,15 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення яким стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» збір на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі по 62,50 грн. та судові витрати на користь держави в сумі по 23,34 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді