Справа № 22Ц-778/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міської клінічної лікарні №3 (надалі МКЛ №3) до ОСОБА_5, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, з участю третьої особи на боці відповідача служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення з гуртожитку;

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Староміського районного суду м.Вінниці від 13 грудня 2010 року, -

у с т а н о в и л а :

МКЛ №3 звернулося з вказаним вище позовом, в якому просило виселити відповідачка та її неповнолітню дочку з кімнати №38 гуртожитку по вул.Ю.Смірнова, буд.23 в м.Вінниці з підстав, передбачених ст.ст.107, 116 та 127-129 ЖК Української РСР.

Рішенням Староміського районного суд м.Вінниці від 13.12.2010 року позов МКЛ №3 задоволено повністю: виселено ОСОБА_5 та її неповнолітню дочку ОСОБА_6 з кімнати №38 гуртожитку по вул.Ю.Смірнова, буд.23 в м.Вінниці до квартири АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 09.02.2011 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення суду від 13.12.2010 року ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій порушується питання про його та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, дійшов невірних висновків відповідно до встановлених обставин у справі, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення щодо апеляційної скарги, просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено і це не оспорювалось сторонами, що відповідно Рішенням виконкому Вінницької міської ради №156 від 29.03.1985 року 30-квартирний житловий будинок для малосімейних по вул.Смірнова, який будується як гуртожиток після закінчення будівництва підлягав передачі на баланс позивача.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради №384 від 28.06.1985 року прийнято в експлуатацію 30-квартирний житловий будинок №23 для малосімейних по вул.Смірнова в м.Вінниці та визначено його статус як гуртожиток.

На підставі ордеру №110 від 04.06.1998 року ОСОБА_5 разом з чоловіком ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_6 були вселені у кімнату №38 зазначеного гуртожитку.

Під час розгляду справи суд також встановив, що 06.02.2004 відповідачка разом з неповнолітньою дочкою вибули з кімнати №38 гуртожитку по вул.Ю.Смірнова, буд.23 на інше місце постійного проживання, зокрема, в квартиру АДРЕСА_1, а 24.11.2006 року знову повернулись проживати у гуртожиток, що підтверджено особовим рахунком №0670 та довідкою ЖЕК №7від 14.10.2010 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка підлягає виселенню з гуртожитку на підставі ст.ст.127-129 і ст.132 ЖК Української РСР , оскільки 24.11.2006 року вселилась у спірну кімнату без достатніх правових підстав (ордер), а також у звязку із тим, що на час вселення вона не перебувала з позивачем (балансоутримувачем житла) у трудових відносинах.

Проте з такими висновками погодитися не можна, тому що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, а висновки суду суперечать встановленим обставинам у справі.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.31 ЦПК України визначено, що позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову до початку розгляду справи по суті.

Колегією встановлено, що МКЛ №3, відповідно до змісту позовної заяви, підставами для виселення відповідачів визначило вибуття відповідачки на постійне проживання в інше житлове приміщення та послідуюче самоправне зайняття нею спірного житлового приміщення (ст.107 та ст.116 ЖК Української РСР). З будь-якими письмовими заявами про зміну підстав позову позивач до початку судового розгляду не звертався.

Незважаючи на цю обставину, суд першої інстанції задовольнив позов та виселив відповідачів на підставі ч.3 ст.132 ЖК Української РСР у звязку з припиненням ОСОБА_5 трудових відносин з МКЛ №3.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права, а також застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що позов МКЛ №3 не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявність законних підстав для виселення відповідачки та її неповнолітньої дочки.

Так, відповідно до ч.3 ст.116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого житлового приміщення.

Колегією суддів встановлено, що відповідачка разом з неповнолітньою дочкою постійно проживали у кімнаті №38 в гуртожитку по вул.Ю.Смірнова, буд.23 з часу поселення (1998 рік), що доведено показами свідка ОСОБА_8 Належних доказів того, що відповідачка з 2004 року по листопад 2006 року не проживала у спірній кімнаті та повторно вселилась у вказану кімнату без ордера позивачем не надавалось, а тому висновки суду першої інстанції про незаконне вселення відповідачки є необгрунтованими та не відповідають встановленим обставинам.

При цьому колегія суддів зазначає, що в силу ст.2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 2 грудня 2010 року сама по собі зміна місця реєстрації не свідчить про зміну місця проживання фізичної особи, а реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що ст.107 ЖК Української РСР не є підставою для виселення відповідачів, оскільки вказана норма регулює правовідносини щодо втрати особою права проживання у житловому приміщенні. Оскільки суду не надано доказів того, що ОСОБА_5 була визнана такою, що втратила право проживання у гуртожитку, то підстав для її виселення також не вбачається.

Невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За вказаних вище обставин оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог Міської клінічної лікарні №3 слід відмовити з підстав зазначених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст.313 315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити .

Рішення Староміського районного суду м.Вінниці від 13 грудня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Міської клінічної лікарні №3 до ОСОБА_5, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6 про виселення з гуртожитку відмовити.

Рішення набуває законної сили з моменту проголошення та на протязі двадцяти днів з моменту його проголошення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Судді :