АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «земельні правовідносини» Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року. м. Харків

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області Піддубний Р.М., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

У грудні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з названим позовом, в якому просила визнати ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязати відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 22 квітня 2007 року, а також витрати пов'язані з наданням правової допомоги в сумі 1 500 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2008 року позов задоволено, визнано ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 22 квітня 2007 року до досягнення нею повноліття, стягнуто також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в сумі 1500 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_4 не подано, рішення набрало законної сили.

01 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що 01 грудня 2007 року зареєструвала з ОСОБА_4 шлюб, від якого вони мають дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. Посилаючись на те, що рішення суду про встановлення батьківства та стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6, впливає на матеріальне забезпечення ОСОБА_4 їх спільних дітей, але її не було залучено до участі у справі в якості третьої особи, просила заочне рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заявленого нею позову.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України судочинство в України здійснюється на засадах забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 292 ЦПК України передбачено, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише у разі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. У разі, якщо суд першої інстанції такого питання не вирішив, апеляційна скарга підлягає поверненню відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 участі у справі не брала.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах. Судове рішення слід уважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обовязки цієї особи.

Як убачається із матеріалів справи, спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за наслідками вирішення якого було ухвалено оскаржуване рішення, виник з приводу визнання відповідача батьком малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягнення на її утримання аліментів на користь ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до порушення внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення прав на матеріальне забезпечення ОСОБА_4 їх спільних з дітей.

Проте зазначені доводи є безпідставними, оскільки із доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10, батьком яких є ОСОБА_4 народились 02 грудня 2008 року та 02 квітня 2010 року відповідно, тобто після ухвалення судом рішення про визнання батьківства ОСОБА_4 та стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6. Таким чином зазначені ОСОБА_2 обставини не існували на час ухвалення рішення та не могли бути враховані судом першої інстанції під час розгляду вищевказаної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Оскільки рішенням Дзержинського районного суду м Харкова від 26 червня 2008 року питання про права та обов'язки ОСОБА_2 та її малолітніх дітей не вирішувалось, слід зробити висновок, що вона не є особою, яка на підставі ч. 2 ст. 292 ЦПК України має право на апеляційне оскарження цього рішення, у звязку з чим апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню.

Проте ОСОБА_4 не позбавлений з урахування вищевказаних обставин звернутися до суду з позовом про зменшення, з підстав передбачених ст. 192 СК України, розміру аліментів, визначеного за рішенням суду від 26 червня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 292, 297, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалив:

У прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів - відмовити та повернути її ОСОБА_2.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя