АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4352/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

24 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Деревянка О.Г.

суддів Красвітної Т.П., Чубукова О.П.,

при секретарі Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку, -

встановила:

У лютому 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, посилаючись па те, що між позивачем та ОСОБА_2 21.05.2007 року укладено кредитний договір №DNUGK00000198, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 60125,00 доларів США, із сплатою відсотків за користування у розмірі 10,8 % річних, з кінцевим терміном повернення 22.05.2037 року.

У забезпечення виконання договору між Сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав трикімнатну квартиру по вул. 20 років Перемоги, 28/4 у м. Дніпропетровську. Відповідачем були порушені умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 23.01.2009р. склалась заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 46930.41 (доларів США), тому позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року позовні вимоги задоволені, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу предмета іпотеки - квартири №28 в будинку №4 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпропетровську, будь-якій третій особі - покупцеві для задоволення вимог за кредитним договором №DNUGK00000198 від 21.05.2007 року; виселено ОСОБА_2 з квартири №28 в будинку №4 по вул. 20-річч Перемоги у м. Дніпропетровську, знято ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою квартири АДРЕСА_1; вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та звертаючи стягнення на предмет іпотеки - квартир) №28 в будинку №4 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпропетровську, шляхом надання Банку права продажу предмета іпотеки, будь якій третій особі - покупцеві для задоволення вимог за кредитним договором, висиляючи ОСОБА_2 з квартири та знімаючи його з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що

відповідач неналежно виконує свої зобовязання, тому є підстави для задоволення позову.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Місцевим судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.05.2007р. між відповідачем та ПАТ КБ «ГІриватБанк» було укладено кредитний договір №DNUGK00000198, відповідно до якого, ПАТ КБ «ГІриватБанк» було надано ОСОБА_3Г. грошові кошти у розмірі 60125,00 (доларів США), з кінцевим строком сплати 21.05.2037 року. (а.с.4-5)

В якості забезпечення повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки квартири, яка придбавалася за рахунок кредитних коштів, (а.с.6)

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Недотримання цих правил с перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з Цозовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Вищевказані вимоги щодо направлення іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення, передбачено п.6 договору іпотеки.

Тому, на думку колегії сущії в іпотекодержателем не дотримано процедури звернення на предмет іпотеки, передбаченої ст..35 Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки, а тому ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги вищевказаної норми Закону ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконав та передчасно звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 39 Закону України "Про іпотеку", - суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції не визначився з загальним розміром вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог ст..39 Закону.

Матеріали справи не містять доказів спричинення збитків іпотекодержателю чи зміну обсягу прав у звязку з порушенням розглянутих договірних відносин сторін у справі.

Суд у своєму рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки не мотивував обраний спосіб реалізації предмета іпотеки, застосувавши звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання Банку права продажу предмета іпотеки, будь якій третій особі покупцеві для задоволення вимог за кредитним договором, а не застосування процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів.

Крім того, на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. З ст. 109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержагеля або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст. З ІЩК України щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Законом України "Про іпотеку" передбачена можливість виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяпя.

В матеріалах справи відсуі ня письмова вимога про добровільне звільнення квартири, а в ході судового розгляду не обговорювалось питання щодо дотримання процедури виселення відповідача.

Таким чином, недотримання вищевказаної процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення.

За таких обставин рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 .грудня 2010 року підлягає скасуванню, з постановою нового рішення, яким Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Керуючись,ст.ст. 209,218,303,307, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляці йну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді