Справа № 2-1722/11
У Х В А Л А

04.11.2011 м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення,
До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, якою він просить вилучити предмети застави, яке зазначено в договорі застави, та передати його у заклад (володіння) Позивачу, а також обмежити Відповідачів у праві виїзду за межі території України до виконання ним своїх зобовязань, заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Донецькій області видачу Відповідачам паспорта/проїзного документа, Адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у Відповідачів паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.
Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову№ 9 від 22.12.2006 року з наступними змінами, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом передачи речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.
Однак доказів щодо належності зазначеного транспортного засобу відповідачу станом на даний час суду не надано, що унеможливлює забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно.
Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову№ 9 від 22.12.2006 року з наступними змінами, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом обмеження Відповідачів у праві виїзду за межі території України та заборони на видачу Відповідачам паспорта/проїзного документа, суд вважає, що цей вид забезпечення не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не є необхідним для виконання судового рішення та може порушити права відповідачів, гарантовані ст.33 Конституції України, а саме щодо свободи пересування, вільний вибір місця проживання, права вільно залишати територію України.
При таких обставинах, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-
В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанкпро забезпечення позову по цивільній справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 5 днів після отримання копії ухвали.
Суддя: Шишилін О. Г.