АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2011 року про справі за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, третя особа -ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" про визнання* кредитного договору, договору іпотеки недійсним, стягнення збитків, -

встановила:

АКБ CP "Укрсоцбанк" звернулось з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з зустрічним позовом до АКБ CP "Укрсоцбанк" про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсним, стягнення збитків.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2011 року позовні вимоги АКБ CP "Укрсоцбанк" задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки (нерухоме майно) двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,0 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання АКБ CP "Укрсоцбанк" права продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження для задоволення вимог за кредитним договором № 105/6-5-8 від 15 січня 2008 року на суму 21 948,39 доларів СІЛА, що еквівалентно 175 543,26 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АКБ CP "Укрсоцбанк" та задовольнити вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 січня 2008 року між АКБ CP "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 105/6-5-8, згідно якого останній отримав грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 20 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних з порядком погашення суми основної заборговності згідно договору та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 14 січня 2018 року. Кредит був наданий на споживчі цілі. Факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів підтверджується його заявою на видачу готівки № 04-001 від 15 січня 2008 року. Оскільки ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 15 січня 2008 року нею було надано письмову заяву, з якої вбачається, що вона дала згоду ОСОБА_3 на укладання вищевказаного договору кредиту.

Додатковою угодою № 1 від 15 січня 2008 року про внесення змін до кредитного договору, укладеною між банком та ОСОБА_3 були внесені зміни до умов кредитування за кредитним договором в частині встановлення з 03 листопада 2008 року відсоткової ставки за користування кредитом на рівні 14,5 % річних.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору 15 січня 2008 року між АКБ CP "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 105/24-4-8. Відповідно іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухіме майно, а саме двохкімнатна квартира АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

06 липня 2009 року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 2 про внесення змін до кредитного договору в частині зміни щодо пролонгації кінцевого терміну користування кредитом, відстрочки сплати основного боргу та збільшення ліміту. кредитування.

У зв'язку з укладенням додаткових угод № 1 та № 2 про внесення змін до кредитного договору, між АКБ CP "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 06 липня 2009 року був укладений договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору № 105/24-4-8, з метою приведення і іпотечного договору у відповідність до змінених умов кредитного договору.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 лютого 2010 року становить 21 948 доларів США, що еквівалентно 175 543,26 грн.

Суд першої інстанції враховуючи вищевказані обставини справи та керуючись 509,526, 530, 587, 590, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 33, 35, 38, 39 Закону України "Про іпотеку" позовні вимоги АКБ CP "Укрсоцбанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнив, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсні стягнення збитків відмовив.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд обґрунтовано виходив з того, що з наданих АКБ CP "Укрсоцбанк" доказів (копії ліцензій) вбачається, що позивач мав відповідні повноваження на видання кредитних коштів у іноземній валюті. Обставин, що свідчили б про умисне введення позичальника в оману чи будь-які інші зловживання з боку кредитора під час розгляду справи встановлено не було. Таким чином, суд зробив вірний висновок, що підстави для визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними відсутні, як і відсутні підстави для стягнення збитків на користь позивачів за зустрічним позовом.

При цьому, задовольняючи вимоги АКБ CP "Укрсоцбанк" судом не було враховано, що ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Системний аналіз цієї норми дозволяє зробити висновок про імперативність встановлення у вимозі не менш ніж тридцятиденного строку виконання порушеного зобов'язання, що означає можливість іпотекодавця встановлювати лише більший строк, але в будь-якому разі не менший.

Проте судом першої інстанції не було враховано, що АКБ CP "Укрсоцбанк" повідомлення про виконання порушеного зобов'язання направило тільки ОСОБА_3, при цьому строк для виконання порушеного зобов'язання було встановлено «негайно». В супереч положень ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" ОСОБА_2 письмової вимоги про усунення порушення надіслано не було, (а.с.35).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про звернення стягнення є неправильним на тій підставі, що іпотекодержателем не дотримано порядку звернення до суду з вимогою про звернення Стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно положень ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшій реалізації.

Отже, ухвалюючи рішення про "звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції зобов'язаний визначити спосіб реалізації предмету іпотеки та його початкову ціну. Однак в той же час суд враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства не може виходити за межі позовних вимог.

З позовної заяви не можливо виявити, яку початкову ціну предмета іпотеки позивач просить у суду визначити, відсутні й належні докази на підтвердження обґрунтованості таких вимог.У порушення вимог Цивільно-процесуального кодексу України, суд першої інстанції не звернув уваги на положення ст. 35, 39 Закону України "Про іпотеку", визнавши обґрунтованими вимоги про звернення стягнення на заставлене майно .

Отже, враховуючи вищевказані обставини колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2011 року в задоволення позовних вимог АКБ CP "Укрсоцбанк".

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317, 319 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 вересня 2011 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

В задоволенні позову Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути

оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: