Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-746/2011 Головуючий 1-ї інст. Пилюгіна О.М.
Категорія вселення Доповідач Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів КРУГОВОЇ С.С., ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права та вселення, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Харківського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про відновлення порушеного права користування житловим будинком, земельною ділянкою та вселення в житловий будинок.

Зазначала, що їй та відповідачці в порядку спадкування належить по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями № 16/8 по вул. Комсомольській-Овражній в смт.Покотилівка Харківського району.

Спір щодо поділу будинку виник між нею та її братом Зінов»євим М.Д., а після його смерті продовжується вже з відповідачкою ОСОБА_3, яка успадкувала ? частину після смерті свого батька.

Проведенню призначеної по справі судово-будівельної експертизи відповідач та її мати перешкоджають, в судові засідання по справі про виділ частки ОСОБА_3 не з»являється.

Вона є літньою людиною, перенесла декілька операцій, за станом здоров»я потребує проживання на свіжому повітрі, але відповідач не дає їй можливості користуватися своєю часткою будинку , земельною ділянкою та фруктовими насадженнями.

На підставі наведеного позивач просила суд відновити її порушене право користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою і вселити її в спадковий будинок за вищевказаною адресою, зобов»язавши відповідачку не чинити перешкод у користуванні будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено і понесені судові витрати віднесені за її рахунок.

В апеляційній скарзі позивач в особі свого представника ОСОБА_4 просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позові вимоги, а саме: зобов»язати ОСОБА_5 не створювати перешкод у її праві користування житловим будинком , надвірними будівлями № 16/8 по вул. Комсомольській - Овражній в смт. Покотилівка, що належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом в ? частині та земельною ділянкою за вказаною адресою, що належить їй на підставі того ж свідоцтва і вселити її в зазначений будинок.

При цьому посилається на те, що її позовні вимоги викривлені в рішенні. Справа розглянута без допиту свідків, на чому позивач та її представник наполягали. Судом не прийнято до уваги, що вирішенню справи про виділ частки перешкоджає відповідач та її мати. Вважає необ»єктивним посилання суду на те, що відповідач постійно проживає в спірному будинку, а вона, позивач, забезпечена житлом в місті Харкові, оскільки вона проживає на праві найманця в квартирі, яка їй не належить. Порушення норм матеріального права вбачає в посиланні суду на Житловий Кодекс України без зазначення конкретної його норми та посилання на норми Цивільного Кодексу України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин та не застосуванні норм ЦК України, які регулюють питання власності, користування та розпорядження власністю та вселення.

Заслухавши доповідь судді; пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, відповідача, яка апеляційну скаргу не визнала; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги. судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує конфлікт з приводу користування житловим будинком і земельною ділянкою; справа за позовом ОСОБА_1 про виділ частки в житловому будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою не розглянута по суті; вимоги про вселення в будинок вона заявила без зазначення конкретного приміщення, в яке її належить вселити ; при цьому житлом забезпечена і не є членом родини відповідача, яка за вказаною адресою проживає постійно. При цьому в резолютивній частині рішення суд послався на ст. ст.22, ч.1 ст.23, ч.1 ст.1167,ч.1 ст.1172, ч.4 ст.1193 ЦК України.

З такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненнями Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року „ Про судове рішення у цивільній справі , рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судовим розглядом встановлено, що 04 березня 2006 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину згідно якому вона є спадкоємцем за законом в ? частині майна своєї матері ОСОБА_6»євої ОСОБА_7, яка померла 05 березня 1975 року. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в смт.Покотилівка Харківського району Харківської області, вул. Комсомольська 16/8.

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину 23.03.2006 року в Комунальному підприємстві « Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно - ? частину зазначеного житлового будинку .

!/2 частина вказаного житлового будинку з надвірними будівлями згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 17.08.2007 року , належить відповідачці ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.319, ст. 391 ЦК України власник користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та інших матеріалів справи убачається, що з часу набуття права власності на ? частину спірного житлового будинку з надвірними будівлями вона не має можливості користуватися своєю власністю, що не заперечується відповідачкою. Посилання ОСОБА_3 на те, що між нею та позивачкою склалися недобрі стосунки і їх спільне проживання в будинку до його поділу в натурі є неможливим, з чим погодився і суд першої інстанції, не може бути підставою для позбавлення позивача права володіти, користуватися належним їй нерухомим майном. Не може бути такою підставою і посилання суду на забезпечення позивача житлом в місті Харкові. При цьому відповідач ОСОБА_3 не заперечує, що маючи право власності на ? частину спірного будинку вона користується всім будинком , надвірними будівлями та земельною ділянкою, на якій вони розташовані, що суперечить приписам ст. 319 ЦК України щодо забезпечення всім власникам рівних умов здійснення своїх прав. Спір щодо поділу будинку в провадження суду знаходиться з 2006 року і до теперішнього часу не вирішений.

Норми матеріального права, на які в резолютивній частині свого рішення послався суд, регулюють правовідносини з відшкодування матеріальної і моральної шкоди і до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими ; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення порушеного права користування житловим будинком з надвірними будівлями та вселення в будинок підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Поновити її порушене право користування житловим будинком з надвірними будівлями № 16/8 по вул. Комсомольська - Овражна в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області та земельною ділянкою за вказаною адресою і вселити ОСОБА_1 у вказаний житловий будинок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді -