Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-1452/2011р

25 листопада 2011 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючої судді Горбатенко О.В.,

при секретарі судового засідання Литвиненко Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому без згоди батька, та надання дозволу на виїзд неповнолітнього за межі України без згоди батька, третя особа - відділ опіки та піклування Лисичанської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому без згоди батька, та надання дозволу на виїзд неповнолітнього за межі України без згоди батька, третя особа - відділ опіки та піклування Лисичанської міської ради, в якому просила надати дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 згоди батька, ОСОБА_3. Дозволити виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері, посилаючись на наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який було розірвано рішенням Лисичанського міського суду від 23 лютого 2011 року. Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 24 червня 2011 року позивачка уклала шлюб з громадянином Росії, ОСОБА_7. У другого чоловіка позивачки склалися добрі стосунки з її сином, він відносить до дитини як до рідної, у них склалась повноцінна сім'я, де всі поважають і люблять один одного. Влітку ОСОБА_7 возив позивачку з сином на відпочинок за свої кошти. Це був перший відпочинок в житті сина позивачки, на який відповідач, який нікуди за життя не возив дитину, навіть не хотів відпускати. На даний час позивачка працює в ЛКП Лисичанськводоканал» бухгалтером, оскільки була змушена вийти на роботу до вибігу відпустки з догляду за дитиною, тому що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, і навіть приховує свій дохід. Розмір зарплати у позивачки не перевищує 1100 грн., яку виплачують нерегулярно, надовго затримують, тому позивачка з сином живе переважно на гроші, які їй дають батьки, але вони не в змозі постійно давати гроші і тим більше в сумі достатній для утримання і лікування сина і утримання позивачки. Крім того дитина позивачки хворіє на хронічний гайморит, в нього дуже часто бувають ангіни, він перебуває на диспансерному обліку у лікаря з

анемією та йому рекомендовано санаторно -курортне лікування, яке йому вкрай необхідне для зміцнення імунітету і лікування гаймориту і ангін, бо ці захворювання дуже небезпечні для маленької дитини, загрожують ускладненнями, які можуть негативно вплинути на зір, слух дитини і на стан інших органів. На лікування дитини і її оздоровлення у позивачки грошей не має. а відповідач ігнорує такі життєві потреби свого сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Другий чоловік позивачки. ОСОБА_7 має роботу в м. Балашиха Московської області і має можливість влаштувати позивачку на роботу. ОСОБА_7 вже оформив для дитини місце в дитячому садку в м. Балашиха. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням дати дозвіл на виїзд сина з України, але він відмовляється це робити. У зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнила позовні вимоги просила надати дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька, ОСОБА_3. Дозволити виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері. ОСОБА_1, до досягнення дитиною 16 -ти річного віку. Пояснила, що відповідач не приділяє достатньої уваги сину, бачить дитину 1 раз на 3-4 тижня, пояснюючи тим. що він постійно зайнятий. З відповідачем у неї виникали постійні сварки, неодноразово він погрожував позивачці, бив її, з цього приводу до міліції вона не зверталась. Другий чоловік ОСОБА_7 приділяє достатньо уваги дитині, дає гроші на лікування, зробив ремонт у квартирі, має постійну роботу, заробітна плата його складає - 30000 руб., її також запрошують на роботу в приватну клініку. Дитина має проблеми зі здоров'ям, часто хворіє, стоїть на обліку у лікаря - педіатра. За місцем проживання чоловіка дитині буде надана кваліфікована медична допомога. З другим чоловіком ОСОБА_7 вона зареєструвала офіційно шлюб, вона та син бажають проживати разом однією сім'єю, а відповідач заперечує та не дає дозвіл на виїзд дитини.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала уточненні позовні вимоги позивачки, просила позов задовольнити, надати дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька, ОСОБА_3. Дозволити виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, до досягнення дитиною 16 -ти річного віку. Пояснила що відчим ставиться до дитини краще рідного батька, купує йому ліки, іграшки, одяг, ознайомлений зі станом здоров'я дитини. Виїзд необхідний для надання дитині кваліфікованої медичної допомоги та сумісного проживання позивачки та її сина з ОСОБА_7 однією сім'єю. Вважає що підстав для заборони виїзду дитини з України немає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що з січня 2011 року він не проживає з позивачкою, сплачував позивачці аліменти в розмірі 200 грн., брав дитину до себе кожний тиждень, позивачку він ніколи не бив і не ображав. Для сина він купує солодощі та іграшки, разом гуляє з ним.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила в позові відмовити в повному обсязі. Пояснивши, що в даній справі неможна посилатись на закон, це повинно бути вирішено на емоційному рівні. Батьки мають рівні права на дитину. Дитина ходить до дитячого садка в місті Лисичанську, проживає в Лисичанську, також тут проживають всі його рідні. А в місті Балашиха він буде проживати в квартирі, в якій окрім нього з матір'ю, ще проживає мати та бабуся відповідача. Вона поставила під сумнів те, що мати ОСОБА_7 дала дозвіл на проживання дитини та позивачки в її квартирі.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є братом позивачки, коли сторони проживали разом у шлюбі, відповідач мало приділяв уваги дитині. Пояснив, що позивачка є гарною матір'ю, турбується про дитину, купує ліки. Відповідач не працює останні 6 місяців. Підтвердив те, що дійсно дитині буде гарно проживати в новій сімї з ОСОБА_7, він зможе забезпечувати дитину всім необхідним.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з другим чоловіком позивачки ОСОБА_7 вона знайома, він віднісся до дитини гарно, купує йому іграшки та ліки, мати ОСОБА_7 хоче щоб позивачка разом з дитиною приїхала жити до Москви, вона їх там чекає. Відповідач про дитину не піклувався зовсім, навіть казав позивачці, що вона її народила для себе.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що з новим чоловіком позивачки ОСОБА_7 вони спілкувались по «скайпу», він гарно віднісся до дитини позивачки, купував для нього іграшки та дорогі ліки, возив на відпочинок, дитина називає другого чоловіка позивачки - «папою», а відповідач не турбувався про дитину зовсім, платить аліменти позивачці в розмірі 100-120 грн.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що другий чоловік позивачки турбується про дитину, гуляє з ним, а відповідач останні 1,5-2 місяці навіть не забирав сина до себе. Коли син позивачки хворів, відповідач лікування не оплачував, спілкувався з дитиною мало. Надсилав позивачці грошові перекази в розмірі 100 грн. нерегулярно, останні 3 місяці платив по 200 грн. Про те, що дитина хворіє відповідач знав. Матеріальне становище у другого чоловіка позивачки стабільне. Дитина записана вже до дитячого садку в м. Балашиха.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що сторони жили разом добре, сварились нечасто, обидна ставились до дитини гарно. Вона дуже переживала з приводу розлучення сина з дружиною, відповідач ніколи не підіймав руку на позивачку, з дитиною проводить багато часу. Після розлучення вона часто бачиться з онуком ОСОБА_5 Син ОСОБА_3 платив добровільно позивачці по 100, 200, 300 грн. у який період їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він бажає проживати з позивачкою та її дитино разом, жити вони будуть у його двокімнатній квартирі в м. Балашиха, його мати та бабуся проживають окремо від нього. В квартирі є окрема кімната для дитини, в якій він зробив ремонт. Його заплата складає 30000-45000 руб. На місяць, з березня місяця дитина зможе ходити до дитячого садка в місті Балашиха. Дружині також забезпечено місце роботи в приватній клініці. Підтвердив, що він ознайомлений зі станом здоров'я дитини. З дитиною склалися гарні стосунки, дитина називає його «татом», дитині він ні в чому не відмовляє. Додатково пояснив, що вони будуть часто приїжджати в Лисичанськ. він не заперечує, що дитина бачилась з рідним батьком.

Суд досліджує письмові докази: копія свідоцтва про шлюб /а.с.5/, копія свідоцтва про народження /а.с.6/, копія довідки ПП «Мед-Клуб» Медичний центр «Богатир» /а.с.7/, копія довідки міської дитячої лікарні про стан здоров'я ОСОБА_5 /а.с.8/, копія рішення Лисичанського міського суду № 2-512/11 від 23.02.2011 року /а.с.9/, копія довідки з місця роботи ОСОБА_7 № 15/922 від 02.08.2011 року /а.с.17/, довідка відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції № 19271 від 02.08.2011 року /а.с. 18/, копія повідомлення клініко-діагностичної лабораторії TOB «ОН КЛИНИК-ЕЛИТ» /а.с. 19/, копія довідки КСП «Лисичанськводоканал» № 02/224 від 02.08.2011 року /а.с.20/, копія акту обстеження житлово-побутових умов квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.42/, копія повідомлення про взяття на облік дитини /а.с.43/, побутова характеристика /а.с.44/, копія свідоцтва про державну реєстрацію права /а.с.58/, копія заяви ОСОБА_13 /а.с.59/.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Лисичанського міського суду № 2-512/11 від 23 лютого 2011 року /а.с.9/.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 /а.с.6/.

Малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2, та знаходиться на її утриманні, про що свідчить копія довідки ЛКП (Паспортна служба» № 89 від 02.08.2011 року /а.с.16/ та не заперечується сторонами.

24 червня 2011 року позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклала шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем міста Балашиха Московської області, громадянином Російської Федерації, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області, актовий запис № 224 /а.с.5/.

ОСОБА_7 працює ВАТ АКБ «Універсальний кредит» на посаді спеціаліста Відділу внутрішніх справ з 18.03.2010 року по даний час. Його щомісячний оклад складає 30000 руб., що підтверджується довідкою ВАТ АКБ «Універсальни банк» № 15/922 від 02.08.2011 року /а.с.17/. Тобто ОСОБА_7 має достатній матеріальний рівень для утримання сім'ї.

Згідно копії повідомлення Клініко-діагностичної лабораторії TOB «Он Клиник -Еліт» м. Москва вбачається, що позивачку запрошуються зайняти вакансію медичного реєстратора з посадовим окладом 20000 руб. /а.с.19/.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та копії свідоцтва про державну реєстрацію права /а.с.58/ вбачається, що квартира двокімнатна, загальною площею - 44,8 кв. м. житлова площа 33 кв. м., кімнати ізольовані. Фактично в квартирі проживає ОСОБА_7 Всі кімнати мебльовані. Будинок знаходиться в районі з розвитою інфраструктурою, в мікрорайоні розташовані школа, дитячий садок, дитяча та стоматологічна поліклініка, цент мистецтв, ринок, магазин, автобусна зупинка /а.с.41/, тобто умови для проживання дитини належні.

Згідно повідомлення про призначення дитини на облік по влаштуванню в муніципальні освітні заклади міського округу Балашиха, вбачається, що ОСОБА_5 поставлений на облік в Журналі реєстрації та обліку майбутніх вихованців /а.с.43/.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», а також «Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров я має право на сім'ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 154 CK України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина, у тому числі мають право завертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Частинами 1, 2 статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності й не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857 -XII.

Згідно із ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних у ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, з урахуванням приведених норм закону та встановлених обставин справи, а саме того, що між матір'ю дитини ОСОБА_1. яка є громадянкою України і проживає в Україні разом з дитиною ОСОБА_5, та ОСОБА_7, який є громадянином Росії та проживає в Росії, зареєстровано шлюб, отже дитина повинна проживати в повноцінній сім'ї та спілкуватися з членами родини, а заборона на виїзд дитини буде суперечити цим правам та інтересам, також дитина матиме належні умови проживання та утримання за кордоном, а батько дитини відмовляється надати добровільно згоду на виїзд малолітньої дитини за межі України, суд доходить висновку, що уточнений позов необхідно задовольнити, а саме надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5 за межі України, до досягнення ним 16 -ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, оскільки у відповідності до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених 27 січня 1995 року постановою КМУ № 57, суд може ухвалити рішення про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 -ти річного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 313 Цивільного кодексу України 2003 року, ст. ст. 154, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857 -XII, ст. ст. 4 -8, 10, 11, 18, 57 -60, 74, 81, 88, 169, 197, 208, 209., 212 -215, 218, 414 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому без згоди батька, та надання дозволу на виїзд неповнолітнього за межі України без згоди батька, третя особа -відділ опіки та піклування Лисичанської міської ради задовольнити.

Надати дозвіл на оформлення і видачу проїзних документів неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька, ОСОБА_3.

Дозволити виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька, ОСОБА_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, до досягнення дитиною 16 -ти річного віку

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту його проголошення, а особами, що брали участь у справі але не були присутні на його проголошенні, в тому самому порядку та в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя