Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц 5139/2011 р. Головуючий 1-інстанції Скляренко С.О.
Категорія правочини Доповідач Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу транспортного засобу укладеним ; визнання права власності; визнання недійсною довіреності; скасування права власності на автомобіль; вилучення та повернення автомобіля ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в якому просив визнати укладеним та дійсним договір купівлі-продажу автомобіля «AUDI А-4» 1996 року випуску № НОМЕР_1, укладений між ним та ОСОБА_5 ; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль; вилучити автомобіль у ОСОБА_3 та повернути йому.

У обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 09.02.2010 року домовився з ОСОБА_5 про придбання автомобіля, його вартості та строків оплати і на виконання свого наміру передав останньому завдаток в сумі 2000 грн.

Залишок суми повинен був сплатити протягом трьох днів при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу. Між тим ОСОБА_5 О.С.11.02.2010 року видав йому довіреність на право володіння та розпорядження автомобілем, передав ключі від автомобілю та технічний паспорт, а нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу пообіцяв протягом місяця, але від виконання цього обов»язку ухиляється.

Осільки вони домовилися щодо усіх істотних умов договору і частково договір було виконано, він вирішив на підставі виданої ОСОБА_5СМ. довіреності зняти автомобіль з обліку в органах ДАІ, але в цьому йому було відмовлено з посиланням на те, що за заявою ОСОБА_3 на автомобіль було накладено арешт. Працівники ДАІ та Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області автомобіль вилучили у нього автомобіль та під розписку передали на збереження ОСОБА_3

Проте пізніше з»ясувалося, що ані судом ані іншим уповноваженим органом арешт на автомобіль не накладався і ОСОБА_3 ввела в оману органи ДАІ та міліції.

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 в особі свого представника уточнив позов, доповнивши його вимогами визнати недійсною довіреність за № 660 від 11.02.2010 року, видану йому відповідачем ОСОБА_5 ; скасувати право власності ОСОБА_7 на автомобіль AUDI А-4» 1996 року випуску № НОМЕР_1; вилучити у ОСОБА_3 та повернути йому вказаний автомобіль.

Представник ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що автомобіль AUDI А-4» 1996 року випуску № НОМЕР_1 придбано під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_7 і згоди на його відчуження ОСОБА_3 не давала.

ОСОБА_5 участі в розгляді справи не брав. 08.12.2010 року представником вказаного відповідача до суду була подана заява від імені ОСОБА_5 про те, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 він не заперечує, але фактичних обставин, зазначених позивачем у позовній заяві в якості підстав позову не визнає і не підтверджує. Судове засідання 10.12.2010 року просив проводити за його відсутності, про час наступного засідання повідомити його відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано укладеним та дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки та моделі AUDI А-4» 1996 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із стягненням з ОСОБА_4 усіх необхідних податків та зборів до державного та місцевого бюджетів;

Визнано за ОСОБА_4 право власності і скасовано право власності ОСОБА_7 на вказаний автомобіль;

Визнано довіреність № 660 від 11.02.2010 року, яка видана ОСОБА_4 відповідачем ОСОБА_5 недійсною;

Вилучено у ОСОБА_3 та повернуто ОСОБА_4 марки та моделі AUDI А-4» 1996 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1.

Додатковим рішенням цього ж суду від 24 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1599 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08 лютого 2011 року і відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді; пояснення позивача та його представника ; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги. судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 цього Кодексу визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд виходив з того, що 09.02.2010 року ОСОБА_4 за оголошенням вирішив придбати у ОСОБА_5 автомобіль марки та моделі AUDI А-4» 1996 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1; вони домовилися про його ціну, яка становила 9600 доларів США та строки оплати. А виконання свого наміру позивач сплатив відповідачу завдаток, про що той видав розписку. ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 ключі та реєстраційні документи, оформив дорученн6я та передав автомобіль. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що11.02.2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбувся правочин з купівлі-продажу автомобіля, який було укладено як правочин по наданню доручення на право експлуатувати, користуватися, розпоряджатися та страхувати зазначений автомобіль ( удаваний правочин), оскільки на виконання цього правочину сторони досягли та здійснили усі передбачені законом умови крім зняття автомобіля з реєстраційного обліку та подальшої постановки на облік.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права і при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. ст.237,244,245 ЦК довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона ( представник) зобов»язана або має право вчиняти право чин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК представник зобов»язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати свої повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобілю AUDI А-4» 1996 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 є ОСОБА_7, який 26.11.2009 року нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив, зокрема, ОСОБА_5 експлуатувати та розпоряджатися вказаним автомобілем, у тому числі і продати його зі здійсненням необхідних для продажу дій. Довіреність була видана строком до 26.11.2012 року з правом передоручення повноважень іншим особам.

Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки з питань європейської інтеграції від 31.07.2002 року за № 228.

Правилами реєстрації та обліку автомобілів, затверджених Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 визначено, що реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі реєстраційного документу, зокрема свідоцтва про реєстрацію. Відчуження, передача власником придбаного автомобіля іншим особам повинна бути після зняття його з реєстраційного обліку в підрозділі ДАІ.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

Утім, дій з укладання з ОСОБА_4 саме договору купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_5 не здійснював, оскільки з реєстраційного обліку в органах ДАІ його не знімав і обставин, на які ОСОБА_4 посилався в обґрунтування заявленого позову, не визнав і не підтвердив.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором , що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

За таких обставин суд не мав законних підстав визнавати договір купівлі продажу спірного автомобіля між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладеним та дійсним та задовольняти інші позовні вимоги ОСОБА_4

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи , відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,319,324 ЦПК України судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 08 лютого 2011 року скасувати і відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про визнання укладеним та дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності ; визнання недійсною довіреності, скасування права власності на автомобіль; вилучення та повернення автомобіля.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -