Дата документу 16.06.2011
Справа № 2-872/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року. Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ЗИМОГЛЯД В.В.

при секретарі ГАЛИКІНІЙ Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої по довіреності діє ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Обрій», ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та за позовом Приватного підприємства «Обрій»до ОСОБА_1 про визнання угоди частково недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою та просить стягнути з ПП «Обрій»суму позики у розмірі 87 450 грн, 1,5 % річних у розмірі 1311,75 грн, та стягнути судові витрати у розмірі 999 грн, моральну шкоду у розмірі 8700 грн..

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що відповідно до договору позики від 14.06.2007 року вона передала директору ПП «Обрій»ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 151500 грн, що відповідно до курсу НБУ на момент укладання договору позики становило 30000 доларів США, строк повернення боргу до 14 червня 2010 року. Відповідно до п. 2 договору позики позичальник ПП «Обрій»зобовязалося повернути таку ж саме суму грошових коштів в певній сумі і в строк передбачений п. 1 договору позики, тобто повернена сума має бути еквівалентна 30 000 доларів США. 03 липня 2010 року позичальником ПП «обрій»в особі директора ОСОБА_3 частково повернено суму боргу у розмірі 19000 доларів США. Проте іншу частину позики у розмірі 11000 доларів США до теперішнього часу так і не повернута. У добровільному порядку сума боргу не сплачена. Таким чином, вважає, що з ПП «Обрій» слід стягнути суму боргу у розмірі 87450 грн, що еквівалентна 11 000 доларів США. Крім того, з відповідача слід стягнути 1,5 % річних за прострочку повернення суми боргу, що становить 6 місяців, у розмірі 1311,75 грн. Також, слід стягнути з ПП «Обрій»моральну шкоду у розмірі 8700 гривень, та судові витрати по справі.

Позивач ПП «Обрій»звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання угоди частково недійсною.

Свої позовні вимоги ПП «Обрій»мотивує тим, що 14.06.2007 року між ПП «Обрій» та ОСОБА_1 був укладений договір позики. Вважає зазначений договір позики недійсним, оскільки відповідно до умов п. 1 Договору позики від 14.06.2007 року предметом займу є грошова сума у національній валюті України, тобто приймало у якості боргу 151500 гривень, що було еквівалентно на момент укладання договору 30000 доларів США. У даному випадку розмір суми займу у гривні було узгоджено сторонами, про що свідчить факт підписання угоди. 03.07.2010 року за взаємним узгодженням ОСОБА_1 отримала від підприємства грошові кошти вже в національній валюті США в розмірі 19000 доларів США, що еквівалентно 150320,04 грн., про що було внесено сторонами відповідні записи щодо розрахунку та зміни валюти договору. Таким чином, у договірних стосунках появилася умова про погашення суми боргу та нова умова щодо валюти договору з моменту укладання якої попередні умови щодо розміру та валюти договору вважаються зміненими, тобто сторони внесли зміни до договору займу від 14.06.2007 р, та сторони здійснили відповідні розрахунки за договором займу, сума боргу повернута ОСОБА_1 у повному обсязі. Тому, пункт 2 Договору є недійсним з початку укладання договору займу, а тому слід визнати його недійсним.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просить їх задовольнити, вимоги зустрічної позовної заяви ПП «Обрій»не визнав, пояснюючи тим, що на момент укладання договору позики сторони погодилися з його вимогами. До грудня 2010 року ними приймалися міри для улагодження спору та повернення боргу добровільним шляхом, проте ПП «Обрій»до теперішнього часу борг не сплатив. Крім того, вони зверталися до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису, проте їм було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не була згодна зі сумою боргу. Тому, нотаріус і відмовив у видачі виконавчого напису, керуючись інструкцією.

ОСОБА_3 директор ПП «Обрій» та їх представник ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнали, оскільки укладений договір позики є спірним, і нотаріус це визнала, бо п. 1 і п. 2 суперечать один одному; моральна шкоду не була спричинена, оскільки спір стосується суми боргу. Заявлені ними позовні вимоги підтримують, та вважають що ОСОБА_1 отримала 19 000 доларів США в рахунок погашення договору про що було записано у договорі, тим самим були змінені умови договору. За таких обставин, нотаріус відмовив у видачі виконавчого напису, оскільки не було зрозуміло, яку суму необхідно стягнути по договору, оскільки курс долару відносно до гривні у різних банках різний. Тому просять визнати п. 2 договору недійсним.

У судове засідання третя особа нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 не зявився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи, не повідомив суд про причину своєї неявки.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позовних вимог ПП «Обрій»слід відмовити, на наступних підставах.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ПП «Обрій»в особі директора ОСОБА_3 14.06.2007 року уклали договір позики, згідно якого відповідачі взяли кошти у позивачки у сумі 151 500 гривень, що відповідно до курсу НБУ на момент посвідчення вказаного договору становила 30000 доларів США, строком до 14.06.2010 року, що підтверджується копією договору позики / а.с. 7/.

Відповідно до п. 2 Договору, позичальник зобовязується повернути таку ж саме суму грошових коштів (суму позики) в повній сумі і в строк, передбачений п. 1 даного договору. Повернена сума має бути також еквівалентна 30 000 доларів США.

Зазначений договір підписаний сторонами.

03 липня 2010 року ОСОБА_3 частково сплатила суму боргу, повернувши ОСОБА_1 19 000 доларів США, що підтверджується записом у договорі позики від 14.06.2007 року /о.с. а.с. 7/.

Проте ОСОБА_3 вважає, що пункт 2 Договору позики від 14.06.2007 р. є недійсним, оскільки ОСОБА_1 отримала 19 000 доларів США в рахунок погашення договору про що було записано у договорі, і тим самим були змінені умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін.

Відповідно до вимог ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.

Вимогами ст.. 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно наданого договору позики від 14.06.2007 року /а.с. 7/ вбачається, що після його прочитання, сторонам був зрозумілий зміст договору та договір сторонами був визнаний таким що відповідає їх волі, про що свідчать їх підписи.

Вказаний договір не визнавався сторонами недійсним, та позивальником частково була повернена сума боргу, що також свідчить про визнання сторонами умов договору, а лише після предявлення позову ОСОБА_1 про повернення несплаченої частково суми боргу 17.01.2011 року, позичальник в особі ПП «Обрій»- ОСОБА_3 звернулися до суду про визнання угоди частково недійсною, а саме 09.03.2011 року.

Посилання ОСОБА_3 і її представника на те, що внесений запис до договору позики від 14.06.2007 року про повернення ОСОБА_3 19 тисяч доларів 03 липня 2010 року є запис щодо розрахунку та зміни валюти договору, тобто є змінами у договорі, суд визнає хибними, оскільки вказаний запис засвідчує погодження позивальника про наявність боргу перед позикодавцем і містить по собі підтвердження сплати частково суми боргу.

Крім того, вимогами ст.. 654 ЦК України, передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється.

Тому, вільна приписка від руки на зворотній стороні вказаного вище договору про повернення ОСОБА_3 19 000 доларів США не є підставою для змін умов договору.

Також, відповідно до вимог ст.. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Доказів на підтвердження того, що позичальник не отримав кошти або отримав менше, ніж встановлено договором суду не надано, а навпаки повернення ОСОБА_3 частини боргу у розмірі 19000 доларів США свідчить про отримання коштів та бажання їх повернути відповідно до умов договору позики від 14.06.2007 року.

Таким чином, аналізувавши всі надані сторонами докази, суд вважає, що слід відмовити у задоволені позову ПП «Обрій»про визнання угоди частково недійсним.

Згідно договору позики від 14.06.2007 року, ПП «Обрій»в особі директора ОСОБА_3 були отриманні кошти у борг у сумі 151 500 гривень, що відповідно до курсу НБУ на момент посвідчення вказаного договору становила 30000 доларів США, строком до 14.06.2010 року.; та згідно вимог договору - повернена сума має бути також еквівалентна 30 000 доларів США.

03 липня 2010 року ОСОБА_3 частково сплатила суму боргу, повернувши ОСОБА_1 19 000 доларів США, що підтверджується записом у договорі позики від 14.06.2007 року /о.с. а.с. 7/.

А інша сума боргу у розмірі 87450 грн, - еквівалентна 11000 доларів США, що підтверджується довідкою про офіційні курси гривні до іноземних валют /а.с. 9/, до теперішнього часу позичальником не повернена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Крім того, згідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором; та відповідно до вимог, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму боргу, він зобовязаний сплатити грошову суму у відповідності до статті 625 ЦК України, тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Такими чином, суд вважає слід задовольнити позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ПП «Обрій»суми боргу у розмірі 87450 гривень.

Також підлягають стягненню з ПП «Обрій»1,5 % річних за шість місяців прострочку виконання умов договору, що у грошовій сумі складає 87450 грн. х 1,5 % річних = 1311,75 грн. та стягнути з відповідачки на її користь борг у розмірі 34610 гривень.

Крім того, підлягають стягненню з ПП «Обрій»на користь ОСОБА_1 суми судових зборів по оплаті судового збору у розмірі 879 грн та витрат по оплаті ІТЗ у розмірі 120,00 грн, що документально підтвердженні та відповідають положенням ст.. 88 ЦПК України.

Вирішуючи питання про стягнення з ПП «Обрій»на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, суд враховує те, що відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала; та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, та при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналізуючи аргументи представника позивачки ОСОБА_1 стосовно спричиненої моральної шкоди, суд визнає їх не доведеними, оскільки відсутні документально підтвердженні докази про неправомірність дій ПП «Обрій»відносно ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 11, 31, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст.. 215, 526, 625, 626, 638, 654, 1046, 1049, 1051, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої по довіреності діє ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Обрій», ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Обрій» на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 87 450 грн, 1,5 % річних у розмірі 1311,75 грн, та стягнути судові витрати у розмірі 999 грн, а всього 89760 / вісімдесят девять тисяч сімсот шістдесят/ гривень 75 коп..

В іншій частині позову відмовити.

В позовних вимогах Приватного підприємства «Обрій»до ОСОБА_1 про визнання угоди частково недійсною відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: В.В. ЗИМОГЛЯД