АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22- ц -4108/2011 р. Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Категорія: кредитні відносини Доповідач Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2011 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Міхно І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання правочину недійсним, -

встановила:

27.11. 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору №839/3/27/38/7-615 від 4 грудня 2007р.

В обґрунтування позову вказувала, що 4 грудня 2007року між нею та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання кредиту у розмірі 37 653 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % на рік з кінцевим терміном повернення 3 грудня2022 року. Вказувала на невідповідність оспорюваного правочину вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р., Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України».

Після остаточного уточнення позовних вимог в грудні 2010р. посилаючись лише на незаконність дії відповідача, що передували укладенню договору, щодо ненадання до укладення зазначеного кредитного договору, в однозначній, чіткій та зрозумілій формі інформації про умови кредитування, тобто порушення Закону України «Про захист прав споживачів», просила:

- визнати незаконними дії відповідача, що передували укладенню договору, щодо ненадання до укладення зазначеного кредитного договору, в однозначній, чіткій та зрозумілій формі інформації про умови кредитування,

- визнати недійсним кредитний договір №839/3/27/38/7-615 від 4 грудня 2007р. та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 100 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ«Укрсоцбанк», проти позову заперечував, зазначаючи, що перед укладанням договору кредиту позивачу була надана вся попередня інформація про кредит, з якою позивач погодився та підписав договір кредиту, отримав кошти, а тому в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 О В. відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - Лещенко 0.0., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, не відповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позову.

Інші особи що приймали участь у розгляді справи, рішення суду не оскаржили.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, - безпідставні.

З матеріалів справи вбачається, що предметом і підставою позову визначених позивачкою, є визнання недійсним кредитного договору №839/3/27/38/7-615 від 4 грудня 2007р. та відшкодування моральної шкоди, шляхом визнання незаконними дій відповідача які передували укладенню договору, в частині надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютних ризиків, процедури виконання договору тощо.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Судовим розглядом встановлено, що 4 грудня 2007р. між ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання кредиту у розмірі 37 6563 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % на рік з кінцевим терміном повернення 3 грудня2022 року. Позичальник в свою чергу, відповідно п.3.3 кредитного договору, зобов'язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором.

Таким чином, після укладення договору між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору, Закон України "Про захист прав споживачів" не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2011р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: