АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : право власності Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

іменем України

20 грудня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

25 травня 2011 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Московського народного суду м. Харкова від 08.02.1968р. в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння № 94 по вул. Немишлянській в м. Харкові було визнано за ОСОБА_3 (свекруха позивачки) та ОСОБА_4 (чоловік позивачки) в рівних частинах за кожним.

На підставі рішення виконкому Фрунзенської районної ради від 20.07.1977р. зазначеним особам було надано дозвіл на забудову нового будинку замість старого на території земельної ділянки № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова.

ОСОБА_5 померла 11.11.1978р.

В 1981р. старий будинок на земельній ділянці № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова був знесений, а за рахунок спільних зусиль родини ОСОБА_4 та його рідного брата - відповідача ОСОБА_2 збудований новий будинок. Новозбудований будинок не був прийнятий в експлуатацію.

Чоловік позивачки ОСОБА_4 помер 28.04.2005р.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечував.

Справу розглянуто за відсутності представників Харківської міської ради.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Московського народного суду м. Харкова від 08.02.1968р. право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння на земельній ділянці № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова, було визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах за кожним. (а.с.21-24)

На підставі рішення виконкому Фрунзенської районної ради від 20.07.1977р. зазначеним особам було надано дозвіл на забудову нового будинку замість старого на території земельної ділянки № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова.

ОСОБА_5 є матірю ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 є чоловіком позивачки ОСОБА_1, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.02.1980року (а.с.11)

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що після смерті ОСОБА_5 в 1978р., на протязі 1981- 2001років старий будинок на земельній ділянці № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова був знесений, а за рахунок спільних зусиль родини ОСОБА_4 та його рідного брата - відповідача ОСОБА_2 збудований новий будинок. Новозбудований будинок не був прийнятий в експлуатацію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз положень ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Як вбачається із матеріалів справи самочинно збудовані споруди розміщені на земельній ділянці № 94 по вул. Немишлянській м. Харкова, яка у порядку спадкування на підставі закону перейшла до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частинах за кожним.

Питання про прийняття в експлуатацію таких обєктів нерухомості має здійснюватися органами місцевого самоврядування чи їх виконавчими органами у спосіб, визначений їх компетенцією.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо в прийнятті спірного обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено чим порушено її права. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права, з огляду на це та відповідно до ст. 308 ЦПК України підстав для скасування судового рішення не має.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді