АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3006/11 Номер провадження 22-ц/1690/5861/11Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави області від 22 липня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів, договору застави, договору про внесення змін до договору застави недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання договорів поруки недійсними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, додаткових договорів, договору застави, договору про внесення змін до договору застави недійсними відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання договорів поруки недійсними відмовлено за безпідставністю

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 і подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що належним чином у рішенні суду не було спростовано порушення банком його прав як споживача фінансових послуг. Також зауважує, що суд першої інстанції не врахував обґрунтування викладені в додатковій позовній заяві, і висновки суду були сформовані лише на підставі його первісної позовної заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 27 серпня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № ML-DOO/268/2008, згідно умов якого банк надавав ОСОБА_2 кредитні грошові кошти в розмірі 23 299 доларів США на купівлю автомобіля, із фіксованою відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12,75% річних. Розмір щомісячного платежу становить 422 долари США 78 центів. Датою остаточного повернення кредиту є 25 серпня 2015 року.

Згідно п. 2 вказаного договору валютою кредитування визначено долар США, пунктом 4 передбачено, що проценти за користування кредитними ресурсами також сплачуються у валюті кредитування доларах США.

Також судом правильно встановлено, що кредитний договір № ML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року був укладений сторонами які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені.

Крім того, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що в забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № ML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави № РML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року, відповідно до якого в заставу передавався автомобіль TOYOTA COROLLA 1.6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Для забезпечення виконання кредитних зобов»язань між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір поруки №SR-DOO/268/2008 від 27 серпня 2008 року.

10 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та Банком було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року, згідно якого зміст основного кредитного договору було доповнено умовами, які регламентували надання банком письмової згоди щодо укладання позичальником договору страхування.

14 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року, згідно якого терміни «Розмір кредиту», «Валюта кредиту», «Цільове виористання кредиту», «Річна база нарахування процентів» було викладено в новій редакції: розмір кредиту становив 177 410 грн. 26 коп.; цільове призначення кредиту було зазначене, як погашення поточної заборгованості позичальника за кредитним договором; також була змінена процентна ставка.

В забезпечення виконаня умов додаткового договору № 1 від 14.08.2009 року сторони уклали договір про внесення змін № 1 до договору застави автотранспортного засобу № РML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року.

Встановивши вищенаведені обставини, суд дійшов правильного висновку стосовно визнання ОСОБА_2 умов кредитного договору та додаткових договорів до нього, оскільки позивач вчиняв дії на підтвердження цього: сплачував кредит, здійснюючи платежі як в іноземній, так і в національній валюті.

Вірним є також висновок місцевого суду, що вищезазначені умови кредитного договору № ML-DOO/268/2008 від 27.08.2008 року не суперечать вимогам Закону, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті; також згідно ч. ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Виходячи із встановленого, правомірним є висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 При цьому судом враховано обґрунтування, надані позивачем як у позовній заяві, поданій до суду 31 березня 2011 року, так і в додатковій його позовній заяві від 23 травня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги не містять відповідних доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави області від 22 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: