Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 2-197/2011
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2011 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого Кіпчарський М. О.

при секретарі Макар Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брюховицької сільської ради Перемишлянського району, 3-я особа ОСОБА_2, про визнання права власності на земельні ділянки та зобов»язання до вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.01.2011р. звернувся з даним позовом , позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2005 р. помер його дід ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина в с.Брюховичі , в тому числі на належні померлому дві земельні ділянки площею 0,4377 га та 0,6015 га .

При житті дід склав заповіт на нього та його брата ОСОБА_2 в рівних частинах, але у визначений законом строк вони не звернулися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. За рішенням суду від 15.07.2010 р. йому було продовжено строк для прийняття спадщини, а 23.12.2010р. йому видано два свідоцтва про право на спадщину - на Ѕ частин згаданих земельних ділянок.

Після смерті діда він шляхом фактичного користування прийняв спадщину, так як засаджує земельні ділянки та збирає з них урожай, сплачує обов»язкові платежі. Але його право на дані земельні ділянки не визнає та оспорює відповідач, так як відмовляється видати йому відповідні документи на земельні ділянки та визнати за ним право власності на них , як єдиному власнику. Тому просить визнати за ним право власності на згадані земельні ділянки, а також зобов»язати відповідача провести їх державну реєстрацію та видати йому державні акти на право приватної власності.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з вище зазначених підстав. Зазначив, що при житті ОСОБА_3, йому було видано два державних акти на право приватної власності на землю. Так як заповіт був складений на двох, тому нотаріус видав на його ім.»я свідоцтво про право на спадщину тільки на Ѕ частини згаданих земельних ділянок. Іншу частину мав успадкувати брат ОСОБА_2, але такий відмовився від своєї частки на його користь. З цих причин ОСОБА_2 не видавалось свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частин згаданих ділянок. На даний час він не може оформити на себе право власності в цілому на згадані земельні ділянки, тому звернувся в суд. Уточнив, що на даний час в с.Брюховичі проживають дружина померлого та його рідний син.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні заявлений позов визнав, в наступні судові засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність. Визнання позову суперечить вимогам закону, тому судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову.

Третя особа ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні заявлений позов визнав,

в наступні судові засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його

відсутність.

Заслухавши пояснення позивача , дослідивши дійсні обставини справи та давши їм оцінку, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

ОСОБА_3 постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.03.2005р. у віці 88 роки.

2.

При житті ОСОБА_3 було видано два Державних акти на право приватної власності на землю: серії ІІ- ЛВ №094237 від 21.08.1996 р. на земельну ділянку площею 0,6015 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства; серії ІІ-ЛВ №070225 від 26.11.1999 р. на земельну ділянку площею 0,4377 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

20.05.2003 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своїм онукам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, порівну. Заповіт посвідчений секретарем Брюховицької сільської ради.

Рішенням Перемишлянського районного суду від 15.07.2010р. ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 3 місяці.

Згідно наданої суду копії спадкової справи №219/2010 спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_1 14.08.2010р. звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

23.12.2010р. державний нотаріус видав ОСОБА_1 два Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого ОСОБА_3, а саме: на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,6015 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ЛВ №094237 від 21.08.1996 р., та на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,4377 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ЛВ №070225 від 26.11.1999 р., та які знаходяться на території Брюховицької сільської ради.

В матеріалах спадкової 219/2010 відсутні дані про те, що інший спадкоємець за заповітом звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини чи можливо відмовився від прийняття своєї частки спадкового майна на користь інших осіб.

Як підставу для задоволення своїх позовних вимог позивач зазначає, що являється власником спірних земельних ділянок, але його право не визнає і оспорює відповідач виконком Брюховицької сільської ради, так як відмовляється видати йому відповідні документи на земельні ділянки.

Статями 1216 та 1217 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов»язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), і що спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи , визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( спадкоємці першої-п»ятої черги за законом).

З встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що після смерті ОСОБА_3, з 14.05.2005р. відкрилася спадщина на належне померлому майно, в т.ч. на дві земельні ділянки площею 0,6015га та 0,4377 га, право на спадкування яких за заповітом мали онуки померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. На час розгляду справи в суді ОСОБА_1 прийняв 1/2 частину спадкового майна, що підтверджується виданими на його ім.»я 23.12.2010р. Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом . Інша частина спадкового майна, на яку існують правовстановлюючі документи, не прийнята спадкоємцем за заповітом.

Тому, згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, частина спадщини, яка не прийнята спадкоємцем за заповітом, може бути успадкована за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 ЦК України. Даних про наявність спору щодо спадкового майна чи існування перешкод для прийняття такими особами спадкового майна або їх відмови від спадкування, судом не встановлено.

3.

За наявністю зазначених обставин, свідоцтво про право на спадщину на частину не успадкованого майна, на підставі статей 1269,1297 ЦК України та згідно ст.34 Закону України «Про нотаріат», видається нотаріусом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

В судовому засіданні не встановлено порушення прав позивача, який звернувся в суд за захистом свого невизнаного права в порядку та у спосіб, не передбаченому цивільним судочинством. З цих підстав позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.1216,1217,1223,1261-1265,1269-1297 ЦК України; ст.34 Закону України «Про нотаріат»,ст.ст.3,8,10, 57, 60,209,212-215,218, 292,294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Брюховицької сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки площею 0,4377 га та 0,6015 га, що знаходяться на території Брюховицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

ОСОБА_4