АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/2061/11 Справа № 22ц-9674/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченко Е.І.

при секретарі Солодовій ІМ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, усунення від права на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Нікопольська Державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, усунення від права на спадщину.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2011 року позовна заява ОСОБА_2 задоволена частково та визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 2,800 га, розташованої на території Менжинської сільської ради, згідно Державного акту ГДП № 117210, на 3/4 частини майнового паю в КСП ім. К Маркса, згідно свідоцтва №230 від 25 червня 2008 року, на 3/4 частини грошових вкладів на рахунках №7025 з залишком коштів 0,79 грн., рахунок № 2266 з залишком 0,20 грн., рахунок № 0176 з залишком 4,70 грн., рахунок № 057239 з залишком 0,17 грн., рахунок № 057814 з залишком 0,52 грн., компенсаційний рахунок №91551-306 з залишком 3 035,55 грн.; компенсаційний рахунок № 91551-1619 з залишком 7 709,99 грн., що відкриті в філії № 7898/074 Нікопольського відділення ВАТ «Державний Ощадний банк України» у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 29 березня 2008 року; визнано за ОСОБА_3 право власності на обов'язкову частку у спадщині на 1/4 частини земельної ділянки площею 2,800 га, розташованої на території Менжинської сільської ради, згідно Державного акту ГДП № 117210, на 1/4 частини майнового паю в КСП ім. К Маркса, згідно свідоцтва №230 від 25 червня 2008 року, на 1/4 частини грошових вкладів - па рахунках №7025 з залишком коштів

0,79 грн., рахунок № 2266 з залишком 0,20 грн., рахунок № 0176 з затишком 4,70 грн., рахунок № 057239 з залишком 0,17 грн., рахунок № 057814 з затишком 0,52 грн., компенсаційний рахунок №91551-306 з залишком 3 035,55 грн.; компенсаційний рахунок № 91551-1619 з залишком 7 709,99 грн., що відкриті в філії № 7898/074 Нікопольського відділення ВАТ «Державний Ощадний банк України» у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 29 березня 2008 року. В іншому - відмовлено.

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою в якій посилається на незаконність та необґрунтованість та просила скасувати рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права та ставить питання скасування рішення суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 - мати ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З 03 лютого 1994 року ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ОСОБА_6 не є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28 грудня 2005 року ОСОБА_5 помер, залишивши заповіт на усе своє майно на користь ОСОБА_2

Згідно заяви від 09 червня 2006 року ОСОБА_4 від одержання обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_5 відмовилась, тому на підставі заповіту спадщину прийняла ОСОБА_2 та отримала згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2006 року та додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 квітня 2007 року: житловий будинок, що знаходиться: Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, с. Менжинське, вул. К.Маркса, буд. 51; приватизовану земельну ділянку 0,1551 га, розташовану: с. Менжинське, вул. К.Маркса, буд. 51; приватизовану земельну ділянку 2,800 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошові внески; майновий пай у пайовому КСП ім. К.Маркса, реорганізованого в ПП «Пектораль».

ОСОБА_4 за життя склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та де б воно не знаходилось і все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_2

29 березня 2008 року ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,800 та, розташовану на території Менжинської сільської ради, згідно Державного акту І-ДГ1 № 117210, на майновий пай в КСП ім. К Маркса, згідно свідоцтва №230 від 25 червня 2008 року, на грошові вклади - на рахунках №7025 з залишком коштів 0,79 грн., рахунок № 2266 з залишком 0,20 грн. рахунок № 0176 з залишком 4,70 грн., рахунок № 057239 з залишком 0,17 грн., рахунок № 057814 з залишком 0,52 грн., компенсаційний рахунок №91551-306 з залишком 3 035,55 грн.; компенсаційний рахунок № 91551-1619 з залишком 7 709,99 грн., що відкриті в філії № 7898/074 Нікопольського відділення ВАТ «Державний Ощадний банк України».

Оскільки ОСОБА_3 є непрацездатною, то вона має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4

18 червня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що як первісний позов так і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 надавала посильну допомогу матері та не ухилялась від неї, то суд прийшов до правильного висновку, що вимоги ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3 від права на спадщину задоволенню не підлягають. В апеляційної інстанції ОСОБА_2 також не було доведено, що ОСОБА_3 ухилялась від надання допомоги матері, а тому не має підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Що стосується вимог ОСОБА_3С, то судом було встановлено, що за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок № 51 по вул. К Маркса в с. Менжинської зареєстровано 10 вересня 1987 року, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_4, а тому суд дійшов до правильного висновку, що посилання ОСОБА_3 на те, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя є безпідставними. Отже, суд обґрунтовано визнав, що позовні вимоги, щодо визнання свідоцтва про право власності за заповітом від 06 грудня 2006 року на зазначений житловий будинок задоволенню не підлягають. З тих же підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання частково недійсним додаткового свідоцтва про право па спадщину від 14 квітня 2007 року після смерті ОСОБА_5 на майновий пай та свідоцтв про право на спадщину від 06 грудня 2006 року після смерті ОСОБА_5 на земельний пай та прибудинкову земельну ділянку.

Оскільки ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 мала право на обов'язкову частку у спадщині, але від неї відмовилась на користь ОСОБА_2, то суд прийшов до правильного висновку, що в зв'язку із наявністю заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 остання на законних підставах отримала спадщину, а тому вимоги ОСОБА_3 щодо частки у цьому спадковому майні є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

Оскільки ОСОБА_3 пенсіонерка, тобто в розумінні положень ст. 1241 ЦК України є непрацездатною дитиною спадкодавця - ОСОБА_4, то суд обґрунтовано визнав за нею право на обов'язкову частку після смерті матері ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини спадщини.

Враховуючи, те, що ОСОБА_3 має право на 1/4 частину у спадщині після смерті матері ОСОБА_4 суд обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_2О, про визнання права власності на спадщину за заповітом та визнав за нею право власності на спадщину з урахуванням обов'язкової частки ОСОБА_3 в розмірі 3/4 частини спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції виходячи із вимог чинного законодавства та обставин справи дійшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог як первісного так і зустрічного позову.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді