Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа №2-29/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

при секретарі - Поночковій О.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Павлоградського міськвиконкому, третя особа : відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про ; усунення перешкод у здійсненні власником права користування житловим будинком, про вселення у житловий будинок, про визнання будівлі житловою, про встановлення права власності :~:ажитловий будинок, про встановлення порядку користування житловими будинками, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Павлоградського міського відділу ГУМВС України у Дніпропетровській області, про усунення перешкод у здійсненні власником права користування житловим будинком, про вселення у житловий будинок, про встановлення порядку користування житловим будинком, про зняття особи з місця реєстрації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власницею 1/ 2 частини домоволодіння № 138 по вул. Озерна у м. Павлограді Дніпропетровської області, а інша його 1/ 2 частина належить відповідачу ОСОБА_4 В будинку, крім неї, зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідачі користуються домоволодінням, а їй перешкоджають це робити. Житловий будинок і літня кухня, які знаходяться на території домоволодіння повністю придатні для проживання, оскільки мають прилади обліку газу та електроенергії. Вона не давала згоду ОСОБА_5 на користування житловим будинком та присадибною ділянкою, тому остання повинна знятися з реєстрації. Тому позивачка просила суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, вселити її в житловий будинок, встановити між нею і ОСОБА_4 порядок користування будинком, виділивши ОСОБА_4 житлове приміщення літньої кухні, а їй - житлове приміщення будинку, зобовязати ВГРФО Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_5 з місця реєстрації, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

У судовому засіданні позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій вказала ще одного відповідача - виконком Павлоградської міської ради, третьою особою відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Павлоградського міського відділу ГУМВС України у Дніпропетровській області, та просила суд зобовязати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком № 138 по вул. Озерна у м. Павлограді Дніпропетровської області, вселити її в житловий будинок, встановити між нею і ОСОБА_4 порядок користування будинком, виділивши ОСОБА_4 житлове приміщення літньої кухні, а їй - житлове приміщення будинку, визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком, зобовязати виконком Павлоградської міської ради зареєструвати будівлю літньої кухні за адресою будинку житловим будинком з окремим порядковим номером, визнавши на нього право власності за ОСОБА_4 та нею у рівних частках по 1/ 2 частці за кожним, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надають їй можливості користуватися домоволодінням, вчиняють щодо неї протиправні дії, постійно її ображають та погрожують.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду свої письмові заперечення, в яких просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на те, що остання в спірному будинку ніколи не проживала. ОСОБА_4 проживає в даному будинку з 1996 року, іншого житла не має. В будинку всього одна житлова кімната. Літня кухня, яку позивачка просить суд йому виділити в користування, є господарською будівлею, тому не може бути надана для проживання.

Крім того, від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без її участі, оскільки вона не може з'явитися в судове засідання у звязку з похилим віком та поганим станом здоровя.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі та вказала, що в 2003 році після рішення суду позивачка принесла в спірний будинок деякі свої речі. Відповідачі ніякі дії по перешкоджанню їй в користуванні домоволодінням не вчиняли, але вона сама не схотіла проживати в будинку. У позивачки у власності є інше житло, яким вона користується.

Представник третьої особи ВГІРФО Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, повністю покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, експерта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 1/2 частина житлового будинку № 138 по вул.

Озерна у м. Павлограді Дніпропетровської області належить позивачці ОСОБА_3, з яких 1/ 4 частина - на підставі договору дарування від 02.06.1999 року (а.с. 7) і 1/4 частина - на підставі договору дарування від 25.01.2000 року (а.с. 8), а інша 1/ 2 його частина - відповідачу ОСОБА_4, з яких 1/ 4 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.1987 року (а. с. 10) і 1/4 частина - на підставі договору дарування від 11.04.2000 (а.с. 37).

Відповідно до ст. 47 ЖК України норма житлової площі в Україні на одну особу встановлена в розмірі 13,65 м. кв.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами,

: кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо), можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Тобто суд може встановити порядок користування лише відособленими (ізольованими) кімнатами.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ( а. с. 145-153) неможливо визначити між двома власниками зазначеного будинку порядок користування житловими приміщеннями, враховуючи розташування і розмір приміщень житлового будинку, оскільки неможливо кожному власнику виділити окрему кімнату площею 10 м.кв.

Літня кухня, яку позивачка просить виділити в користування відповідачу ОСОБА_4, є господарською будівлею. Вона не має житлових приміщень, тому не може бути виділена для проживання.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснила, що літня кухня використовується для проживання, але згідно технічного паспорта є літньою кухнею. Експерт не має право вносити зміни в технічні документи, це робить тільки БТІ.

Враховуючи неможливість встановлення порядку користування житловими приміщенням між двома власниками, суд вважає неможливим також і вселення позивачки, оскільки зселення з даному випадку можливе лише у відповідне житлове приміщення.

Як було встановлено в судовому засіданні, крім спірного будинку позивачці належить ще 1/2 частина житлового будинку № 136 по вул. Озерна в м. Павлограді та 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, в якій вона зараз мешкає.

Частиною 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має главо на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натур;, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності. У разі неможливості цього він має прав вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вищевказаних розяснень Пленуму Верховного Суду України .4° 7 від 04.10.1991 (абзац 2 п. 6) при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація.

Тому суд розяснює позивачці її право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_4Ф грошової компенсації за 1/ 2 частину спірного домоволодіння

Згідно ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.

Предявивши вимогу про визнання відповідачки ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачка посилається на ст. ст. 71, 163 ЖК України, як на правову підставу даної вимоги.

Разом з тим, ст. 71 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у разі відсутності її без поважних причин понад шість місяців.

Із позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що ОСОБА_5 часто буває в спірному домоволодінні. Доказів того, що при цьому вона не користується будинком позивачкою не надано.

Також позивачка не надала будь-які докази на підтвердження того, що відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні спірним домоволодінням та спричинили в зв'язку з цим їй моральну шкоду. Надана нею копія рішення суду від 20 серпня 2002 року про усунення перешкод в користування житловим приміщенням стосується вже вирішених минулих правовідносин. З слів ОСОБА_3, після цього рішення, в 2003 році, вона вселилася в будинок, але відповідачі змінили замки, стали її всіляко ображати та погрожувати.

Але за вказаний період позивачка з цього приводу до суду не зверталася. Свої доводи нічим не підтвердила.

Тому вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Стосовно заявлених до Павлоградського міськвиконкому позовних вимог про зобовязання останнього зареєструвати будівлю літньої кухні за адресою будинку житловим будинком з окремим порядковим номером, визнавши на нього право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/2 частці за кожним, то вони не підлягають задоволенню, оскільки Павлоградський міськвиконком не має повноважень на вчинення вказаних дій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 47, 71 ЖК України, ч. З ст. 358 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Павлоградського міськвиконкому, третя особа : відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні власником права користування житловим будинком, про вселення у житловий будинок, про визнання будівлі житловою, про встановлення права власності на житловий будинок, про встановлення порядку користування житловими будинками, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Г. Юдіна