АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1990/11 Номер провадження 22-ц/1690/5964/11Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Бондаревської С.М.,

суддів : Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 березня 2011 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ПАТ УкрСиббанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ УкрСиббанк про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 березня 2011 року вищевказаний позов ПАТ УкрСиббанк задоволено.

Ухвалено: стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором в сумі 579319 грн. 17 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В позові ОСОБА_2 до ПАТ УкрСиббанк про визнання кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки недійсним відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення по суті його зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого по всіх правах та зобов»язаннях виступає Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 28 грудня 2007 року.

Згідно з Кредитним договором ПАТ УкрСиббанк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) у сумі 62000 доларів США на строк користування з 28 грудня 2007 року до 26 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування Кредитом, з розрахунку 13,90% річних. Згідно з умовами Кредитного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов»язання щодо своєчасного повернення Кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені Кредитним договором строки.

З метою забезпечення зобов»язань за Кредитним договором, між ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_3 28 грудня 2007 року було укладено Договір поруки б/н.

Пунктом 1.1 Договору поруки передбачено , що ОСОБА_2 зобов»язалася перед ПАТ УкрСиббанк відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов»язань перед Банком в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно п. 1.3 Договору поруки, Відповідач 2 відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і Відповідач 1, в тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки відповідальність Відповідача 1 та Відповідача 2 є солідарною.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення зобов»язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 грудня 2007 року між Позивачем та Відповідачем 2 було укладено Договір іпотеки б/н від 28 грудня 2007 року.

Відповідно до Договору іпотеки Відповідачем 2 було передане в іпотеку Позивачу нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка, загальною площею 627 кв. м, що знаходяться за адресою: Полтавська область , м. Кременчук, пров. Арсенальний, буд. 48. Предмет застави є власністю Відповідача 2.

Відповідно до п. 6.1.2 Кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Відповідачем 1 умов Кредитного договору, Позивач має право змінити терміни погашення кредиту та плати за кредит.

Судом встановлено, що в зв»язку з порушенням Відповідачем 1 умов Кредитного договору щодо погашення Кредиту, Позивач 22 грудня 2009 року направив Відповідачам листи з пропозицією погасити заборгованість по Кредитному договору.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, станом на 08.02.2010 року заборгованість за вказаним Кредитним договором становить:

за простроченим кредитом 56095 доларів США 20 центів (за еквівалентом у гривні по курсу НБУ: 1 долар США = 8 грн. 0004 коп.) 448784 грн. 04 коп.;

заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 12988 доларів США 98 центів (еквівалент у гривні по курсу НБУ: 1 долар США = 8 грн.0004 коп.) 103917 грн. 04 коп.

Крім того, з 14.03.2008 року по 08.02.2010 року за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом та процентами нарахована пеня:

сума пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за Кредитом 1885 доларів США 55 центів (еквівалент у гривні по курсу НБУ: 1 долар США = 8 грн. 0004 коп.) 15085 грн. 14 коп.

сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування Кредитом 1441 долар США 56 центів (еквівалент у гривні по курсу НБУ: 1 долар США = 8 грн. 0004 коп.) 11532 грн. 95 коп.

Станом на 08.02.2010 року загальна сума заборгованості становить 72441 долар США 29 центів (еквівалент у гривні по курсу НБУ: 1 долар США = 8 грн. 0004 коп.) 579319 грн. 17 коп.

Встановивши вищенаведені обставини, з урахуванням положень ст. ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України, місцевий суд, беручи до уваги умови кредитного договору та договору поруки, недотримання їх відповідачами, дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ УкрСиббанк, правомірно задовольнивши позов останнього у повному обсязі, а також згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнув із відповідачів понесені позивачем судові витрати.

При цьому суд дійшов правильного висновку про недоведеність у зустрічному позові доводів ОСОБА_2 щодо укладення договору кредитування під тиском банку, оскільки вп.7.13 Договору вказано, що Позичальник повністю розуміє всі умови договору, свої права і обов»язки за цим договором, погоджується з ними, отримав від Банку інформаційного листа. Наявність заявки/анкети на надання кредиту у іноземній валюті свідчить про добровільність волевиявлення позичальника на укладання договору. Також погашення кредиторської заборгованості свідчить про визнання останнім умов укладеного договору.

Також вірним є висновок суду, що зростання курсу долара США не є підставою зміни умов договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

Згідно п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті, банки зобов»язані під час укладання договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов»язань за цим договором несе споживач.

Виходячи з вищенаведеного та відповідно до норм ст. 625 ЦК України, згідно яких боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача за зустрічним позовом на зростання курсу долара та погіршення фінансового становища як на поважність підстав невиконання кредитних зобов»язань. Також суд правомірно не визнав переконливими доводи позивача за зустрічним позовом щодо незаконності дій Банку надавати кредит у іноземній валюті з огляду на наступне.

Так, нормами статті 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ).

Окрім того, нормами статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша, фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської Ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій .на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями;

- .операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

- ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Згідно вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Виходячи з наведеного, та враховуючи, що Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк має банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України, суд дійшов правильного висновку, що дії Банку на видачу кредиту у іноземній валюті не суперечать вимогам чинного законодавства.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

За таких обставин, судова колегія вважає, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: