Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.,

при секретарях Шолудченко А.В., Копєйчиковій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання ордеру недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «НВП «Більшовик», в якому просив визнати недійсним ордер №82 від 14.10.2004 року, виданий ВАТ «Більшовик» ОСОБА_1 на родину з трьох осіб, посилаючись на те, що такий ордер виданий без встановлених законом підстав із порушеннями щодо його форми та змісту, зокрема, без відповідного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету.

Під час розгляду справи за клопотанням представника відповідача в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2, яка є дружиною ОСОБА_1 та проживає разом з ним у спірному приміщенні, та в якості третьої особи - орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації для забезпечення належного захисту прав малолітньої дитини відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також просила визнати поважними причини пропуску строку позовної даності, на застосуванні якої наполягав представник ПАТ «НВП «Більшовик», та відновити право позивача на захист власних прав та інтересів.

Представник ОСОБА_1 просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог позивача, а також незрозумілість того, які саме інтереси та права позивача, порушені видачею спірного ордеру чи проживанням відповідача ОСОБА_1 у спірному приміщенні.

Представник ПАТ «НВП «Більшовик» проти задоволенні позовних вимог також заперечував з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, а також заявив про застосування наслідків спливу позовної давності для вимоги щодо визнання ордеру недійсним (а.с. 71). Представник вказав, що позивачем протягом всього часу існування спірного ордеру не було заявлено жодних претензій ані щодо його форми, чи змісту, чи порядку видачі, також не оспорювалось право ОСОБА_1 на проживання у спірному приміщенні, а отже позивач не має більше такого права через сплив трирічного строку позовної давності, яка має відраховуватись від дати видачі спірного ордеру.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, представника не направила, про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ордер №82 виданий ВАТ «Більшовик» ОСОБА_1 на родину з трьох осіб 14 жовтня 2004 року.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЖК України вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Таким чином кінцевим строком, протягом якого позивачем могла бути заявлена вимога про визнання даного ордеру недійсним є 14 жовтня 2007 року, проте така вимога у такий строк позивачем не заявлялась, що встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями сторін.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником ПАТ «НВП «Більшовик» заявлено про застосування позовної давності у даному спорі (а.с. 71).

В той же час згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача просила визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, посилаючись на те, що про існування спірного ордеру позивачу стало відомо лише в лютому місяці 2010 року, коли ОСОБА_1 звернувся з позовом до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправної відмови у приватизації.

Проте суд критично ставиться до таких пояснень представника позивача та не вважає такі причини поважними, оскільки вимога ч. 2 ст. 59 ЖК України носить імперативний характер та не містить відкладної умови, а отже має застосовуватись в обовязковому порядку. Крім того, в матеріалах справи наявна надана позивачем копія розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації №1322 від 12.10.2005 року «Про зміну нумерації квартир в будинку №18/20 по вулиці Виборзький», яким затверджено нову нумерацію квартир будинку №18/20 по вулиці Виборзькій та передбачено здійснення переселення мешканців першого поверху.

Як зазначає сам позивач в позовній заяві (а.с. 6), внаслідок виконання цього розпорядження змінилася нумерація кімнати, яку займає відповідач ОСОБА_1 на підставі спірного ордеру, а отже суд приходить до висновку, що навіть припускаючи те, що позивач не знав про існування спірного ордеру, то при виконанні власного розпорядження №1322 від 12.10.2005 року «Про зміну нумерації квартир в будинку №18/20 по вулиці Виборзький», він зобовязаний був довідатись про підставу проживання відповідача у приміщенні.

Таким чином, суд вважає посилання представника позивача на поважність причин пропуску строку позовної давності необґрунтованими, а отже в задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 59 ЖК Української РСР, ст.ст. 256, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

В задоволення позову Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання ордеру недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зінченко С.В.