АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та визнання свідоцтва про право на спадщину в 1/2 частині недійсним та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Відділ ГІРФО Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції про виселення, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на ? частину домоволодіння та визнання свідоцтва про право на спадщину в 1А частині недійсним.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виселення.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21

вересня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_3

задоволено частково та усунуто перешкоди в користуванні будинком № 52 по вул. Леніна в

с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області шляхом: виселення

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із будинку № 52 по вул. Леніна в с. Кіровське,

Дніпропетровського району Дніпропетровської області; знято ОСОБА_2 із

реєстраційного обліку за адресою с Кіровське, вул. Леніна, 52, Дніпропетровського району

Дніпропетровської області, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог

ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилається на неповне та неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи та просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що відповідно договору купівлі-продажу квартири від 20 червня 2003 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно договору міни квартир від 27 червня 2003 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 із ОСОБА_8 обміняли безоплатно квартиру №3 7 в будинку № 83 корп. 1 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_2 Калиновій в м. Дніпропетровську, яка належала ОСОБА_8

На підставі договору купівлі-продажу серії ВВА №750912 від 17 грудня 2003 року ОСОБА_5 на праві власності належало домоволодіння №52 по вул. Леніна в смт. Кіровське, Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Довіреністю від 01 грудня 2006 року, посвідченої державним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстрованої в реєстрі за №1-12269 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися всім своїм майном, крім автотранспорту, ця довіреність була підписана ОСОБА_5 на дому в с. Кіровське, вул. Леніна, 52 Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-КИ №114425 від 18 грудня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 померла 14 грудня 2006 року.

ОСОБА_5 тяжко хворіла, у зв'язку з чим ОСОБА_3 неодноразово укладала кредитні договори, договори безпроцентної позики та отримувала грошові кошти, які витрачалися на лікування ОСОБА_5, а після смерті ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_3 отримала від ТОВ «МЕТПРОМ» грошову допомогу на поховання ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 в установлений законом шестимісячний строк до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_3 та 04 березня 2008 року державним нотаріусом ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння №52 по вул. Леніна в с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Крім ОСОБА_3, до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 ніхто більш не звертався.

16 квітня 2008 року Комунальним підприємством Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірне домоволодіння

Як вбачається з домової книги в будинку №52 по вул. Леніна в о Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області з 24 січня 2004 року була зареєстрована ОСОБА_5, а також зареєстровані ОСОБА_2 з 31 січня 2005 року та ОСОБА_10 з 11 серпня 2008 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2009 року ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1456 га, що розташована по вул. Леніна, 52 в с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 заперечує право власності ОСОБА_3 на спірне домоволодіння, крім того він за місцем розташування спірного домоволодіння займається підприємницькою діяльністю, здійснює продаж пластикових труб, ремонт електронасосів тощо, при цьому, використовує будинок та територію домоволодіння в своїй підприємницькій діяльності без згоди ОСОБА_3, а також почав самовільно перебудову літньої кухні, що розташована на території спірного домоволодіння.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не було доведено, що ним сумісно з ОСОБА_5 у 2003 році було прийнято рішення про придбання приватного будинку у с. Кіровському, для чого вони продали квартири, які належали кожному із них на праві приватної власності. Після чого купили окремі квартири дітям, а собі за сумісні кошти придбали спірне домоволодіння.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 20 червня 2003 року ОСОБА_5 продала ОСОБА_6Г квартиру АДРЕСА_3, проте в цьому договору нічого не зазначено про ОСОБА_2

Крім того, відповідно до договору міни квартир від 27 червня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 із ОСОБА_8 обміняли безоплатно квартиру №37 в будинку №83 корп. 1 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_8

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дійсно були знайомі та періодично зустрічалися, а сам ОСОБА_2 почав проживати спільно із ОСОБА_5 з січня 2005 року.

Крім того, судом вірно зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований в спірному домоволодінні з 31 січня 2005 року, а цей будинок був придбаний ОСОБА_5 17 грудня 2003 року, тобто до сумісного проживання із ОСОБА_2.

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, що доводи ОСОБА_2 про те, що він спільно із ОСОБА_5 придбав спірне домоволодіння в період фактичних шлюбних відносин є необгрунтованими, а тому суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог.

Що стосується позову ОСОБА_3 то суд, частково задовольняючи її вимоги виходив з наступного.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.І ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, а згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки згідно після смерті ОСОБА_5 в установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася тільки ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння №52 по вул. Леніна в с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а ОСОБА_2 не було доведено, що зазначене домоволодіння було придбано в період фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_5, то суд дійшов до вірного висновку, що позов ОСОБА_3 в частині вимог про усунення перешкод в здійсненні права власності підлягає задоволенню.

Крім того, задовольняючи вимоги ОСОБА_3 судом було вірно враховано, що ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_4 (ОСОБА_11О.) мають у своїй власності, кожен окремо, нерухоме майно, тобто квартиру і будинок відповідно та користуються спірним домоволодінням без відповідної правової підстави.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Вікторовича- відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена

у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: