Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 2-251

категорія 2-56

31 жовтня 2011 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши в судовому засіданні у приміщенні Біловодського районного суду позовну заяву гр. ОСОБА_1 до гр. ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам на суму 13500 гривень,

В С Т А Н О В И В :

13.09.2011 року гр. ОСОБА_1 звернулася з позовом до гр. ОСОБА_2 , вказавши, що 28 жовтня 1993 року з нього на користь відповідачки стягнуто за рішенням Біловодського районного суду на утримання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ? частини всіх доходів , але не менше 25% мінімальної заробітної плати щомісячно- з 18.02.1993 року і до повноліття доньки.

До часу винесення постанови у справі позивач працював водієм в Біловодському АТП № 10929, потім з 2002 року з нього постійно стягувалися аліменти, незалежно від місця роботи, яке він змінював. Офіційно аліменти було стягнено за виконавчим листом до 26.07.2002 року, тоді позивач працював водієм в Біловодському філіалі ТОВ МЗРМ «Стрілецька Степ». Після цього гр. ОСОБА_1 виїхала до Росії, періодично приїздила до свої батьків в селище Біловодськ. За доводами позивача, з вищевказаних причин аліменти нараховувалися на підприємствах, де він працював, але не сплачувалися . Позивач стверджує, що від сплати аліментів він не ухилявся, але колишній дружині передавав певні суми грошей при особистих зустрічах , які дружина за усною домовленістю повинна була витрачати на доньку. Гроші передавав відповідачці у присутності своєї другої дружини гр. ОСОБА_4 , для цього брав грошові займи та кредити . За його твердженням, у жовтні 2007 року взяв у борг 3500 гривень на підприємстві «Біловодський райавтодор» та цю суму особисто передав стягувачці. У 2008 році в ВАТ «Державний ощадний банк України» взяв в кредит 2000 гривень , оформивши його на споживчі потреби Цей факт може підтвердити нинішня дружина позивача та письмові докази - сам кредитний договір № 725. У березні 2011 року позивач в кредитній спілці «Фермер» взяв в кредит 5000 гривень та в серпні 2008 року передав їх гр. ОСОБА_1 , це також підтверджує кредитним договором № С-61.Загалом за його підрахунками він передав гр. ОСОБА_1 з 2004р. по 2011 роки 13500 гривень. Також позивач зазначає, що він утримував ще двох дітей, до суду за зменшенням розміру аліментів не звертався з морально- етичних причин, помилково вважаючи, що його колишня дружина у подальшому не буде настоювати у ВДВС на офіційному розрахунку заборгованості та буде добропорядно враховувати всі виплати у вказаний вище спосіб. Але у серпні 2011 року позивач отримав постанову державного виконавця ВДВС Біловодського РУЮ про стягнення на його заробітну плату в розмірі 50% щомісячно та про наявну заборгованість в розмірі 14154,87 гривень. З цим рішенням у постанові державного виконавця він не згоден , бо інших доходів, окрім заробітної плати у нього не має,та вважає, що після стягнення 50% чистого доходу залишиться на всю родину 1000 гривень на місяць.

Відповідачка неодноразово викликалася в судове засідання, повістки на час розгляду справи не повернулися, судом надруковано оголошення про виклик в судове засідання відповідачку гр. ОСОБА_2, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, гуртожиток СПТУ 115, але до суду вона не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

Суд виніс протокольну ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідка, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із ксерокопії постанови відділу Державної виконавчої служби Біловодського районного управління юстиції від 16.08.2011 року випливає, що боржник гр. ОСОБА_1 ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вже досягла повноліття, стягувачем щодо якої виступає гр. ОСОБА_2. Позивач(боржник) з лютого 2006 року працював механіком в філії «Біловодський райавтодор», зараз працює там же дорожнім робітником, постановою звернено стягнення на заробітну плату боржника з щомісячним утриманням з заробітної плати в розмірі 50% доходів боржника до повного погашення заборгованості тільки починаючи з 16.08.2011 року, та яка обрахована після звернення стягувачки з повідомленням про місце роботи боржника, на суму боргу 14154,87 гривень. Посилання позивача на добровільну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, при наявності виконавчого листа на стягнення аліментів та відсутності документального підтвердження сум як сплачених стягувачці за виконавчим листом АЕ-8 від 16.03.1993 року гр. ОСОБА_5 , є голослівними та нічим не доведеними. Пояснення зацікавленої особи, а саме гр. ОСОБА_6,суд оцінює критично, оскільки саме з заробітної плати позивача буде утримуватися 50% доходу до повного погашення заборгованості.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , а відповідно до ст. 197ч.2 Сімейного Кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами , якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд не може взяти до уваги доводи позивача та залученого ним свідка в особі другої дружини щодо використання кредитів та позик , взятих на імя позивача , з посиланням на необхідність оплати аліментів гр. ОСОБА_5 за наявності виконавчого листа про стягнення аліментів та депозитного рахунку ВДВС Біловодського РУЮ , без документального підтвердження доводів позивача та без зазначених у законі як заслуговуючих на увагу обставин.

Беручи до уваги, що позивач довгий час не надавав позивачці матеріальної допомоги на утримання спільної з відповідачкою дитини, суд вважає, що позов заявлено не обґрунтовано, він не підлягає задоволенню за його повною безпідставністю.

З відповідача також підлягають стягненню судові витрати на опублікування оголошення в газеті «Наша газета» в сумі 108 гривень.

Керуючись ст.2 ч.3, 3 , 10, 11,81, 88, 213- 215 ЦПК України, ст. ст. 197 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову повністю відмовити за його безпідставністю.

На р/рахунок № 0103 з позивача гр. ОСОБА_1 стягнути витрати за друк оголошення в газеті «Наша газета» в розмірі 108 гривень

Копію заочного рішення надіслати відповідачу гр. ОСОБА_5 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд 1-ї інстанції протягом 10 днів зі дня його оголошення.

Суддя: О.Д.Ткаченко.