Справа № 1718/2-1139/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2011 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю.В.

при секретарі Кудіній А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, в якому просив визнати за ним право власності на частину земельної ділянки площею 0,0609 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, посилаючись на те, що є власником квартири двоквартирного жилого будинку за вказаною адресою. Оскільки відповідачка, яка є власницею сусідньої квартири, не дає своєї згоди щодо користування спільною ділянкою, просив задовольнити позов.

У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просив визнати за ним та відповідачкою право спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала, оскільки співвласниками квартири АДРЕСА_2 крім неї є її донька ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_4, який помер у 1995 році, спадщина до цього часу не оформлена. Розміри земельних часток, якими користуються сторони, є неузгодженими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного.

Сторони є власниками квартир № 1 та № 2 двоквартирного житлового будинку а також господарських приміщень по вул. Матросова, 8-а в м. Сарни, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 грудня 1992 року та свідоцтвом про право власності на житло від 9 вересня 1993 року.

Одноосібним власником квартири № 1 з належними до неї господарськими приміщеннями є позивач ОСОБА_1

Власниками квартири № 2 крім відповідачки ОСОБА_2 зазначена ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останній помер 8 листопада 1995 року.

Стаття 119 ЗК України визначає правовий режим земельних ділянок, які належать громадянам на праві спільної сумісної власності, зокрема, відносить до кола таких субєктів співвласників жилого будинку. Вказаною нормою передбачений спосіб захисту порушених прав співвласників - право на поділ землі або на виділення з неї окремої частки, яке може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними.

Судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір рівних земельних часток всіх співвласників жилого будинку.

Достатніх доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надав, про їх витребування не заявив.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі.

Таким чином вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за ним та відповідачкою ОСОБА_2 права спільної сумісної власності на земельну ділянку судом розцінюються як необґрунтовані.

На підставі викладеного, ст. 119 ЦК України, керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст. 4 п. 18 Декрету КМ України „Про державне мито.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: