Справа № 22Ц-1837/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Медяний В. М.

У Х В А Л А
Апеляційного суду Вінницької області
від 22 червня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.
Суддів : Сопруна В.В., Матківської М.В.,
При секретарі : Сніжко О.А.
За участю сторін у справі: представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 серпня 2010 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк»до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 про розірвання договору поруки, -
в с т а н о в и л а :
В квітні 2010 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками в сумі 226 801, 67 грн., пені в сумі 1 588,43 грн., неустойки в сумі 500, 00 грн., а також витрат на відшкодування державного мита в сумі 1 700, 00 грн. та відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 120, 00 грн.
В ході судового розгляду представник ПАТ «УкрСиббанк»уточив позовні вимоги в частині стягнення боргу з відповідачів, а саме просив його стягнути в солідарному порядку.
У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, ОСОБА_3 про розірвання договору поруки.
Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 червня 2010 року задоволено клопотання позивача по зустрічному позову ОСОБА_4 та залучено співвідповідачем до участі у справі ОСОБА_3, яка до цього часу являлася по справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці м. Вінниці від 26 серпня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк»задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк»заборгованість за кредитами та нарахованими відсотками 226 801, 67 грн., пеню 1 588, 43 грн., неустойку 500 грн., а також судовий збір 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Ухвалою судді апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 серпня 2010 року залишено без розгляду.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 16 лютого 2011 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 серпня 2010 року в звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2011 року ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.02.2011 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 червня 2011 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 серпня 2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції від 26 серпня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк". Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального права, .

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 апеляційну скаргу своєї довірительки ОСОБА_3 повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін у справі, що зявилися до суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60, 213, 308 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ПАТ "УкрСиббанк" та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 28 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банком було надано кредит в іноземній валюті у розмірі 26 990 доларів США, терміном погашення до 27 березня 2028 року з відсотковою ставкою за користування кредитом 11,90 % річних, а також сплатою інших платежів у розмірі, строку та порядку, передбаченому зазначеним договором (а.с. 6-10).

Виконання зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 28 лютого 2008 року (а.с.13) та договорами поруки № 184153 (а.с.11) та за №184156 від 28 лютого 2008 року (а.с.12).

28 лютого 2008 року ПАТ "УкрСиббанк" уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, за умовами якого іподекодавець ОСОБА_3 передала іпотекодержателю ПАТ "УкрСиббанк" в іпотеку нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме квартиру за №121, що розташована в житловому будинку, яка знаходиться в м. Вінниці, по вул. Київській №146.

28 лютого 2008 року позивачем із відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договори поруки № 184153 та за №184156, за умовами яких поручителі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зобов'язуються перед кредитором ПАТ "УкрСиббанк" відповідати за виконання позичальником ОСОБА_3 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли із кредитного договору №0 від 28 лютого 2008 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (а. с. 11).

Банк повністю виконав взяте на себе зобов'язання, надавши ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 26 990,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 136 299, 50 грн. за курсом Національного банку України на день укладення зазначеного договору.

Станом на 20.04.2010 року відповідач ОСОБА_3 заборгувала ПАТ "УкрСиббанк" 226 801 грн. 67 коп., що складає в сукупності заборгованість за кредитами та нарахованими відсотками, пеню в сумі 1 588 грн. 43 коп., неустойку в сумі 500 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами укладеного сторонами договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту до 27 березня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п. 1.2.2 договору).

Розділом 8 договору про надання споживчого кредиту визначено, що Банк має право вимагати від ОСОБА_3 додатково сплатити пеню за порушення нею термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором та/або «Кредитним договором», зокрема, термінів погашення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів, та/або комісій (п. 8.1 договору).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушені позичальником вимог цього договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. Також, відповідно до вимог ст.611 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф (неустойку) у сумі 500 грн. за порушення своїх зобовязань (в тому числі, і за порушення термінів виконання зобовязань), встановлених цим договором, а саме п.8.6. Позичальник взяла на себе зобов'язання використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором.

ПАТ "УкрСиббанк" надсилав 15.05.2008 року на адресу ОСОБА_3 заяву з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору (а. с. 14), яка була вручена адресату, відповідно до рекомендованого листа з повідомленням 26.05.2011 року.

Відповідач не сплачувала коштів на виконання взятих на себе зобов'язань по погашенню кредиту і не реагувала на направлену Банком вимогу про погашення заборгованості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вимоги ПАТ "УкрСиббанк" заявлені в межах закону, а тому задовольнив їх.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав права укладати кредитні договори з фізичними особами у валюті, що суперечить ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" і суд на таке порушення не звернув уваги при розгляді цивільної справи, спростовуються наступним.

Згідно зі статтею 192 ЦК України грошовою одиницею України являється гривня, яка є законним платіжним засобом; проте, і іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким законодавчим актом, що регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Відповідно до ст. 5 цього Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Представником ПАТ «УкрСиббанк»надані суду до матеріалів справи ксерокопія банківської ліцензії № 75 від 24.12.2001 року видана Національним Банком України для АКІБ "УкрСиббанк" на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 і п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність"; а також дозвіл № 75-2 від 19.11.2002 року, виданий Банку на право здійснення операцій, визначених п. 1-4 ч. 2 та ч.4 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" згідно із додатком до цього дозволу; додаток до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року, який містить перелік операцій, які має право здійснювати АКІБ "УкрСиббанк".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк вправі крім інших операцій здійснювати операції з валютними цінностями.

Отже, встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що ПАТ "УкрСиббанк" має право на здійснення операції з надання кредитів в іноземній валюті, що свідчить також і про правомірність видачі Банком ОСОБА_3 кредиту в іноземній валюті.

Крім цього, представником ПАТ "УкрСиббанк" надано суду до матеріалів справи довідку-розрахунок заборгованості за кредитом станом на 09.09.2010 року, у якій містяться відомості про офіційний курс гривні до долара США станом на день здійснення розрахунку та окремо довідку про офіційний курс гривні до долара США станом на 26.08.2010 р.

Посилання скаржника на ст. Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», відповідно до якої заборонено надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі є безпідставними, так як на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 серпня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : В.М.Медяний

Судді : М.В.Матківська

ОСОБА_7