АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №391/2011
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач - Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

2011 року січня місяця 26 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В., суддів: Семиженко Г.В., Прокопчук Л.П.

при секретарі Ващенко A.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги прокурора Голопристанського району Херсонської області та ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2010 року у справі за позовом прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та повернення у власність житлового будинку,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та повернення у власність житлового будинку в звязку з невиконанням останнім своїх обовязків щодо забезпечення позивача харчуванням, належними лікувальними засобами, забезпечення та підтримання в чистоті присадибної ділянки, посилаючись на те, що 23 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 у власність належний їй будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в місті Гола Пристань Херсонської області по вулиці Набережній 116, а він зобовязався її довічно утримувати та доглядати. Грошова оцінка видів матеріального забезпечення визначена в сумі 250 гривень на місяць.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2010 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах прокурор Голопристанського району Херсонської області та ОСОБА_2 порушують питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом не були повно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушенні норми матеріального і процесуального права.

Письмових заперечень на апеляційні скарги на адресу суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено невиконання з боку відповідача умов договору довічного утримання в той час як відповідач надав суду докази виконання договору.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений письмовий та нотаріально посвідчений договір довічного утримання. Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_2 передала у власність відповідачу належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по вул..Набережній 116 в м. Гола Пристань Херсонської області, а він зобовязався довічно утримувати та доглядати ОСОБА_2 Вартість матеріального забезпечення була визначена сторонами в сумі 250 гривень щомісячно(а.с.4).

Отже між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст..744-756 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків незалежно від його вини.

Судом встановлено, що з моменту укладення договору відповідач фактично виконував його умови лише до квітня місяця 2010 року, про що свідчать розписки сторін (а.с.3-40), а в подальшому між сторонами склалися такі відносини, які виключають можливість нормального виконання ними зобовязань за цим договором.

Колегія судів критично відноситься до наданих відповідачем квитанцій щомісячних грошових поштових переказів на імя позивачки, оскільки фактично такими діями відповідач змінив свої 'обовязки по забезпеченню ОСОБА_2 продуктами харчування, ліками та наданню їй побутових послуг на грошові перекази, які не передбачені умовами укладеного договору і не свідчать про належне здійснення утримання позивача.

Надані відповідачем квитанції про оплату вартості комунальних послуг, не можуть бути на думку колегії достатніми доказами, підтверджуючими належне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, оскільки будинок, що розташований в м. Гола Пристань по вулиці Набережній 116 Херсонської області на праві власності належить відповідачу, який зобовязаний сплачувати отримувані ним послуги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені позову без належної оцінки наданим доказам та встановленим в судовому засіданні обставин.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Керуючись ст..ст.744-756 ЦК України ст..ст.303,307,309,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Прокурора Голопристанського районного суду Херсонської області та ОСОБА_4 задовольнити, рішення Голопристанського

районного суду Херсонської області скасувати, ухваливши нове.

Позовну заяву прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Договір довічного утримання від 23.09.2009 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати, визнавши право власності на будинок, розташований в місті Гола Пристань вулиця Набережна 116 Херсонської області за ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду Херсонської області набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: