Справа № 2-742/11
У Х В А Л А

01 грудня 2011 року

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Чепурко В.О.

при секретярі - ОСОБА_1

за участю сторін та їх представників

позивача та його представника - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Мена цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з відповідачки грошової компенсації за 1/2 частину належної на праві власності квартири № 7 в будинку № 76 «В» по вул. Шевченко м. Мена в розмірі 55723 грн. 50 коп. , з визнанням за відповідачкою право власності на дану частину квартири.

Позов мотивовано тим , що рішенням Менського районного суду від 12 травня 2010 р. за позивачем визнано право власності на 1 /2 частину квартири № 7 в будинку № 76 «В» по вул. Шевченко м. Мена вартістю 55723 грн. 50 коп. Інша частина вказаної квартири належить відповідачці ОСОБА_4 Він не має можливості користуватися спірною квартирою , а тому просить стягнути з ОСОБА_4 її вартість , визнавши за відповідачкою право власності на належну йому частину квартири.

В ході попереднього розгляду справи сторони надали до суду укладену між ними мирову угоду , згідно якої беруть на себе певні обовязки та права :

1. Відповідачка ОСОБА_4 сплачує 50000 грн. позивачу ОСОБА_2 за належну йому на праві власності 1/2 частину квартири № 7 в будинку № 76 «В» по вул. Шевченко м. Мена , що буде підтверджено позивачем ОСОБА_2 власноручно написаною розпискою про отримання грошової компенсації.

2. Крім того , відповідачка ОСОБА_4 бере на себе зобовязання без участі позивача ОСОБА_2 виконувати свої зобовязання по виплаті виданого Чернігівським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжного житлового будівництва кредиту згідно кредитної угоди № 264 від 9.08.2005 р. , без предявлення до позивача ОСОБА_2 в майбутньому претензій по відшкодуванню вже сплаченої суми кредиту та тої суми кредиту , яка буде сплачена в майбутньому , всі витрати по сплаті кредиту ОСОБА_4 покладає на себе.

Згідно наданої мирової угоди, витрати повязані з цією справою сторони приймають на себе і просять закрити провадження по справі.

Заслухавши сторони , суд прийшов до висновку , що відсутні підстави для визнання мирової угоди судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 КПК України мирова угода сторін укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Як слідує з тексту позовної заяви , рішення Менського районного суду від 12.05.2010 р. предметом спору є 1/2 частина квартири № 7 в будинку № 76 «В» по вул. Шевченко м. Мена, власником якої є позивач ОСОБА_2 , а іншої частини квартири є відповідачка ОСОБА_4 Згідно кредитної Угоди № 264 від 9.08.2005 р. данаквартира передана у власність ОСОБА_4 відповідно до Закону України « Про іпотеку» . Власник квартири може розпоряджатися квартирою на свій розсуд після погашення суми виданого кредиту Чернігівським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжного житлового будівництва.

Якщо суд визнає мирову угоду укладеною між сторонами , то будуть порушені права Чернігівського регіонального відділення Державного фонду сприяння молодіжного житлового будівництва. Крім того, законодавством не передбачено підтвердження виконання мирової угоди шляхом написання розписки про отримання грошової компенсації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За наведених обставин , керуючись ст. 175 ч. 5 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у визнанні мирової угоди , та продовжити розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Чепурко