Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-4752/2011 Головуючий у 1-й інстанції: Кучеренко В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Бондаря М.С.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі управління Держкомзему у м. Мелітополь Запорізької області на ухвалу Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівлю гаражу,

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на будівлю гаражу № 140/1 по вулиці Воровського у м. Мелітополі.

Сторони звернулись до суду з заявою про укладення мирової угоди.

Ухвалою Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2008 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівлю гаражу закрито та затверджено мирову угоду на наступних умовах:

1.За ОСОБА_3 визнано право власності на будівлю гаражу № 140/1 по вулиці Воровського у м. Мелітополі.

2.За ОСОБА_3 визнано право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,03 га. за адресою: № 140/1 по вулиці Воровського у м. Мелітополі.

3.За ОСОБА_5 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,018 га. за адресою: № 53 по вулиці Каспійська у м. Мелітополі.

4.За ОСОБА_6 залишено право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,04 га. за адресою: № 140 по вулиці Воровського у м. Мелітополі.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду Бердянський природоохоронний міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі відділу Держкомзему в м. Мелітополь Запорізької області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав і обов'язків сторін і предмету спору.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Проте, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнання мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на будівлю гаражу. Отже предметом спору за вказаним позовом є нерухоме майно будівля гаражу №140/1, розташована по вул. Воровського у м. Мелітополі Запорізької області.

Зі змісту мирової угоди від 14 лютого 2008 року, викладеної сторонами в письмовій формі та наданої суду першої інстанції, вбачається, що сторонами по справі є: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, предметом мирової угоди є: будівля гаражу №140/1, розташована по вул. Воровського у м. Мелітополі Запорізької області, земельні ділянки, розташовані: по вул. Воровського, 140, по вул. Воровського, 140/1, по вул. Каспійській, 53 в м. Мелітополі, тобто сторони вийшли за межі спірних правовідносин, змінили предмет спору, оскільки спірні правовідносини мають бути врегульовано на підставі положень ЦК України.

ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених ст.ст. 335,376 та 392 ЦК України. Стаття 331 зазначеного кодексу, яка регулює порядок набуття права власності на новостворене майно, не передбачає можливості виникнення права на таке майно за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 331 вказаного кодексу передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не зясував, чи прийнято спірний обєкт до експлуатації у встановленому порядку, чи здійснено його державну реєстрацію, а якщо ні, то по якій причині, і чи не позбавлена позивачка можливості оформити своє право власності в порядку, встановленому законом.

Затверджуючи мирову угоду про фактичне відчуження земельних ділянок по вул. Воровського, 140/1, по вул. Каспийської, 53 у м. Мелітополі, суд не звернув уваги на те, що вказані земельні ділянки предметом спору про визнання права власності на будівлю гаражу не були, а така процесуальна дія, як затвердження мирової угоди, статтею 175 ЦПК України взагалі не передбачена.

Визнання мирової угоди у такому вигляді, як-то викладено в оскаржуваній ухвалі від 26 лютого 2008 року, свідчить про те, що суд не тільки вийшов за межі позовних вимог, замінив предмет спору, але й встановив нові правовідносини сторін в сфері дії земельного законодавства та фактично вирішив питання щодо прав та обовязків ОСОБА_8, яка була зазначена в якості лише третьої особи.

Крім того, статтею 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю набувається на підставі Конституції України, цього Закону, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Отже однією з підстав для набуття права власності є укладення правочину.

Між сторонами будь - які угоди з приводу продажу земельних ділянок не укладались.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу про закриття провадження у справі у звязку з визнанням мирової угоди між сторонами, дійшов хибного висновку, що дана мирова угода не суперечить діючому законодавству, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.303, 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі управління Держкомзему в м. Мелітополь Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2008 року по цій справі скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: