Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-735/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого - судді - Степаненко О.М.

при секретарі - Антоновій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, набутою під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і його поділ, -

встановив:

В своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 вимоги обґрунтовує наступним, з відповідачем вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 1992 року до серпня 2010 року. В 2010 році їхні відносини вкрай погіршилися.

За період спільного проживання вони придбали автомобіль ВАЗ 2102, 1985 року випуску, державний номерний знак 00724МА, ринковою вартістю 6400 грн., причіп ММЗ 81024, 1995 року випуску, державний номерний знак 8197РК, ринковою вартістю 3700 грн., а також 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Ільїна, 436/2 в м. Черкаси за суму еквіваленту 13700 доларів США.

В серпні 2004 року вони вселилися в придбану частину домоволодіння. Оскільки, житлове приміщення було в занедбаному стані і потребувала ремонту, тому протягом 2006- 2007 року проводився ремонт, в тому числі нею особисто.

Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування).

Оскільки автомобіль і причіп є речами неподільними і зареєстровані на відповідача, тому вважає за можливе отримати від нього грошову компенсацію за їх 1/2 частину.

Відповідно до ст. ст. З, 69, 70, 74 СК України просить встановити факт спільного проживання її, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 1992 року до серпня 2010 року; визнати 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Ільїна, 436/2 в м. Черкаси, автомобіль ВАЗ 2102, 1985 року випуску, державний номерний знак 00724МА, причіп ММЗ 81024, 1995 року випуску, державний номерний знак 8197РК, її та ОСОБА_2 спільною сумісною власністю, набутою під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; Визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Ільїна, 436/2 в м. Черкаси; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину автомобіля ВАЗ 2102, 1985 року випуску, державний номерний знак 00724МА і 1/2 частину причіпу ММЗ 81024,1995року випуску, державний номерний знак 8197РК.

В судовому засіданні, отримавши відомості із Комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» щодо ідеальної частки домоволодіння ОСОБА_2, розташованого за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 436а, яке є предметом позовних вимог, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в частині розподілу нерухомого майна уточнила, просила визнати житловий будинок (частка 1) з надвірними спорудами за адресою м.Черкаси, вул. Ільїна, 436а спільною сумісною власністю, набутою під час проживання однією сім'єю; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Решта позовних вимог залишила без змін. Позов, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила задоволити.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що вона познайомилась із відповідачем ОСОБА_2 в 1992 році, будучи сусідами. Вона проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_2 проживав в квартирі № 131 за тією ж адресою. З цього ж часу він проживав разом з нею в її квартирі. В грудні 2001 року відповідач ОСОБА_2 продав квартиру, а в 2004 році купив будинок з надвірними спорудами за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 436а, який потребував ремонту. Вона разом із ОСОБА_2 знаходилась у відносинах, притаманних подружжю, зокрема, разом проживали, виховували дітей, їздили відпочивати, вели спільне господарство, разом працювали - возили на продаж до Російської Федерації сільськогосподарські продукти, особисто вона приймала участь у ремонтно-будівельних роботах будинку 436а по вул. Ільїна тощо. Під час таких відносин - проживання однією сім'єю, було придбане ОСОБА_2 рухоме та нерухоме майно. Вважає його спільним сумісним майном, яке підлягає розподілу між нею та відповідачем у рівних частках.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими, пояснив, що позивач ОСОБА_1 ніколи не проживала разом із ним. Коли він переїхав до України то оселився по сусідству із ОСОБА_1, з якою були лише дружні стосунки. Дійсно в 1995 році він придбав автомобіль ВАЗ 2102 та причіп, а в 2004 році будинок за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 436а. Все майно ним було куплене за особисті кошти. Будинок придбаний ним за гроші, які отримані від продажу його квартири. Коли він переїхав в будинок по вул. Ільїна, 436а, позивач ОСОБА_1 надалі навідувала його, тобто їхні дружні стосунки продовжували тривати. На свята він завжди пропонував ОСОБА_1 приєднуватись до кола друзів і святкувати ті чи інші події разом. Спільного проживання - побуту, взаємних прав та обов'язків, у нього із позивачем не було. Просить у позові відмовити.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши надані докази, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог та докази, якими відповідач підтверджує свої заперечення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом установлено проживання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2А однією сім'єю без перебування у шлюбі між собою, лише з 05.01.1999 року.

Так, показаннями свідка ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які мають суперечливі відомості, хоча і встановлюють фактичні обставини проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім'єю, однак достовірно не підтверджують, що останні почали проживати з жовтня 1992 року. Із суті цих показань не можливо встановити початок таких відносин.

Суд вважає, що дату початку спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливо рахувати з 05.01.1999 року, тобто з дати складання виконавчим комітетом Попівської сільської ради народних депутатів довідки №5, в якій вказується ОСОБА_2 як зять ОСОБА_10 (батько ОСОБА_1В.).

Перебування позивача і відповідача у фактичних шлюбних відносинах підтверджуються й фотографіями, датованими 1999, 2000, 2003, 2004, 2007, 2010 роками, на яких відзначаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безпосередньо разом, разом із дітьми на відпочинку, під час будівельних робіт домоволодіння по вул. Ільїна, 436а, випускних вечорах у школі, святкування подій тощо. Зміст відображених подій на фото підтверджують наявність усталених відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Проживання однією сім'єю після 1999 року підтверджується й фактами ведення спільного господарства, зокрема, складеними під час спільного ведення продажу сільськогосподарських продуктів за межами України відповідними документами, - протоколами про порушення митних правил від 19.07.2000 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1; постановами №17200-5109/00 та №17200-5108/00 відповідно відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 27.07.2000 року про визнання їх винними у вчиненні митних правопорушень; наявністю митних декларацій від 27.03.2004 року, які заповнювались ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час перетинання кордону між Україною та Росією для ведення спільного бізнесу; квитанціями про сплату до Управління федерального казначейства Російської Федерації від 21.12.2004 року про сплату штрафів ОСОБА_2 та ОСОБА_1; довідками Міжрайонної інспекції Міністерства Російської Федерації по податках і зборах №8 по Тверській області від 27.12.2004 року відповідно №№ 04-09/02990, 04-09/02991 про облік відомостей фізичної особи в податковому органі по місцю прибуття на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тощо.

Також, спільне проживання однією сім'єю підтверджується й довідкою, виданою Об'єднанням співвласників дев'ятиповерхового 179-квартирного житлового будинку по вул. Пилипенка, 9 «Весна» від 27.09.2010 року №107, яка встановлює факт реєстрації ОСОБА_2 з 26.12.2001 року по 23.03.2005 року в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Кінцевою датою сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд визначає як 13.08.2010 року - день смерті матері позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_11 Вказаний факт підтверджується як поясненнями самої позивачки, яка вказала, що відносини із відповідачем вкрай погіршилися в серпні 2010 року, так і поясненнями відповідача ОСОБА_2, який зазначив, що після смерті матері ОСОБА_1 разом із особистими речами виїхала із будинку по вул. Ільїна, 436а.

Згідно положень ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України.

Судом встановлено, що відповідно до облікової картки приватного транспортного засобу, що визнається і самим відповідачем ОСОБА_2, автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. 00724МА, 1985 року випуску належить останньому та зареєстрований 05.07.1995 року; причіп ММЗ 81024 д.н.з. 8197РК також належить відповідачу та зареєстрований 20.02.1996 року.

Суд вважає, що після з'ясування вищевказаних обставин та встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 05.01.1999 року, вказане рухоме майно (автомобіль та причіп) не може бути визнане судом спільною сумісною власністю, і вважається майном, що є особистою приватною власністю, тобто набуте ОСОБА_2 до проживання із позивачем однією сім'єю (ст. 57 СК України).

Відповідно до договору купівлі продажу будинку від 28.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12 і зареєстрованого в реєстрі №3604, ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси, вул. Ільїна, 436а, а тому вказане нерухоме майно підпадає до статусу майна спільної сумісної власності сторін.

Визначаючи частку ОСОБА_1 в домоволодінні по вул. Ільїна, 436а в м. Черкаси, суд виходив із наступного.

Згідно відомостей довідки КП ЧООБТІ від 04.05.2011 року, квартира, яка розташована в м. Черкаси за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію про право власності №ЯЯЯ654767 від 17.06.2007 року, виданого міськвиконкомом., і на час розгляду справи позивач залишається власником вказаної квартири.

Згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2001 року квартири №131, що знаходиться в будинку №9, по вул. Пилипенко в м. Черкаси, яка була майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_2, останній продав, а ОСОБА_14 купив вказану квартиру за 16235 грн.

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 28.07.2004 року ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_2 купив за 21000 грн. житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Ільїна,436а в м. Черкаси.

Доказів, що вказаний будинок був придбаний за спільні кошти, а також доказів щодо особистого матеріального вкладу позивачкою в ремонтно-будівельні роботи вищевказаного будинку, - ОСОБА_1 суду не надано. Судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 займались продажем сільськогосподарської продукції в Росії, однак доказів щодо їхнього заробітку, який позволив би придбати 28.07.2004 року за спільні кошти будинок по вул. Ільїна, 436а, - позивачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільна сумісна частка сторін у

вказаному домоволодінні судом визначена як різниця вартості будинку по вул. Ільїна, 436а та вартості проданої відповідачем ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3: 21000 грн. - 16235 грн. = 4765 грн., а розмір частки майна (в грошовому еквіваленті), яке належить особисто позивачу ОСОБА_1 складає: 4765 грн. : 2 = 2382, 5 грн. Вказана частка грошового еквівалента відповідає ідеальній частки домоволодіння за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 436а в розмірі 8/70.

Суд критично оцінює надані позивачкою ОСОБА_1 розписки від 28.07.2004 року, про начебто придбання будинковолодіння за адресою вул. Ільїна, 436а ОСОБА_2 за 13700 доларів СПІА. Як пояснив ОСОБА_2 ніяких розписок він не підписував і нікому не видавав, підпис від його імені про, начебто, передачу грошей в сумі 13700 доларів США ОСОБА_13, не його.

Крім того, при візуальному порівнянні підписів, які маються в даних розписках про передачу грошей ОСОБА_2 ОСОБА_13 в сумі 13700 доларів СІЛА та їх отриманні останньою (крім підпису ОСОБА_1В.), - встановлена їх схожість підпису ОСОБА_13, яка мається в розписці від її імені.

Визначаючи право власності за позивачем ОСОБА_1 на 8/70 частини житлового будинку, суд також конкретизує частину надвірних споруд, на які визначається ідеальна частка позивача, зокрема, житловий будинок літ. «А-І» з прибудовою літ. «а», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», теплицю літ. «Д», огорожу 1-3, вимощення «1», гараж літ. «З», сарай-літня кухня літ. «К», тамбур літ. «а1», які розташовані по вул. Ільїна, 436а в м. Черкаси, за таких підстав.

Так, відповідно довідки КП ЧООБТІ від 04.05.2011 року будинок з надвірними спорудами, який розміщений в м. Черкаси по вул. Ільїна, 436а зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 (частка 1) на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом 28.07.2004 року №3604 (житловий будинок літ. «А-І» з прибудовою літ. «а», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», теплицю літ. «Д», огорожу 1-3, вимощення «1»), Крім того, за останнім зареєстрована частка на підставі рішення Придніпровського суду м. Черкаси від 27.07.2010 року: гараж літ. З, сарай-літня кухня літ. К, тамбур літ. а1; частка на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2010 року - ларьок літ. Ж-І.

Право власності на ларьок літ. Ж-І визнано судом 29.12.2010 року, тобто по за межами строку встановленого факту проживання позивача і відповідача однією сім'єю (з 05.01.1999 року до 13.08.2010 року), а тому вказана споруда не може бути об'єктом їхньої спільної сумісної власності.

Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, розмір ставки судового збору розгляду справ даної категорії визначено як 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п. «в» ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»).

Позивачем при подачі даного позову сплачено 598,5 грн. Вартість 1/2 частини майна, на яке претендувала позивачка визначається наступною вартістю: 12928 грн. вартість автомобіля ВАЗ-2102, 1985 року випуску (за представленими позивачкою відомостями) + 1410 грн. вартість причепу ММЗ-81024, 1995 року випуску + 138728 грн. вартість нерухомого майна за даними технічного паспорту домоволодіння за адресою м Черкаси, вул. Ільїна, 436а на 27.11.2009 року (окрім ларька літ. Ж-І) : 2 = 76533 грн. Тобто, позивач мала б сплатити судовий збір в сумі 765,33 грн. Розмір недоплаченого судового збору складає 166,83 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь держави.

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Позивачем ОСОБА_1 представлена квитанція №7/11 на оплату послуг адвокату ОСОБА_15 в сумі 2500 грн., а тому на користь позивача ОСОБА_1 із відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам: 598,5 грн. сплачений судовий збір (квитанція №8696190/10 від 17.12.2010 року) + витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. (квитанція №8544708/10 від 23.11.2010 року) + витрати пов'язані з оплатою адвоката в сумі 2500 грн. х 11,35% (процент, який відповідає задоволеній частці в розмірі 7/80) = 365,29 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 60-73 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 8, 10, 11, 56, 60, 61, 79, 84, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.01.1999 року до 13.08.2010 року.

Визнати частково житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд: житловий будинок літ. «А-І» з прибудовою літ. «а», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», теплицю літ. «Д», огорожу 1-3, вимощення «1», гараж літ. «З», сарай-літня кухня літ. «К», тамбур літ. «а1», які розташовані по вул. Ільїна, 436а в м. Черкаси, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, набутою за час спільного проживання однією сім'єю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 8/70 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд: житловий будинок літ. «А-І» з прибудовою літ. «а», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», теплицю літ. «Д», огорожу 1-3, вимощення «1», гараж літ. «З», сарай-літня кухня літ. «К», тамбур літ. «а1», які розташовані по вул. Ільїна, 436а в м. Черкаси.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 365,29 грн.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 166,83 грн.

Рішення може бути оскаджене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: