Справа № 22Ц-1774/11Головуючий в суді першої інстанції:Федчишен С.А.
Категорія: 57 Доповідач: Сопрун В. В.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2011 року м. Вінниця
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого: Сопруна В.В.,
суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,
при секретарі: Сніжко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна,-
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 18 квітня 2011 року,-
встановила:
Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 18 квітня 2011 року позов задоволено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким в позові відмовити. Зазначив, що рішення суду є незаконним, та необгрунтованим, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, проаналізувавши доводи апелянта пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того що 21.05.2007 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Командувача Повітряних Сил ЗС України генерал-полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження військової служби в резерві ЗС України.
На підставі укладеного контракту, майор запасу ОСОБА_1 в період з 14.04.2008 року по 25.04.2008 року та в період з 13.10.2008 року по 31.10.2008 року проходив навчальні збори у військовій частині НОМЕР_2 в якості резервіста. За призваними на збори військовозобов`язаними та резервістами на весь період зборів, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середній заробіток на підприємстві, є установі, організації незалежно від підпорядкування і форм, власності.
Згідно з 4.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок пішої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, па якій воно було набуте, згодом відпала.
Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних`від 23.11.2006 року №1644 виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам., призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.
А тому висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 19550,00 гривень є правильними і справедливими.
Доводи апеляційної скарги про правомірність отримання заробітної плати в сумі 12600.00 гривень, згідно наданої відповідачем довідки спростовується тим, що останній заробітну плату протягом вказаного періоду часу не отримував і як фізична особа підприємець не міг її отримувати, оскільки згідно ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Правильними є висновки суду про те, що згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці», «заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений нам орган виплачує працівникові за виконану ним роботу`і тому заробітна плата за своєю правовою основою відрізняється від поняття прибутків, які отримані внаслідок підприємницької діяльності з чого слід зробити висновок, що надані ОСОБА_1 відомості про виплату середньої заробітної плати є його прибутком, який він отримав, внаслідок здійснення підприємницької діяльності. Крім того, відповідачем в судовому засіданні не було надано доказів про отримання ним даного прибутку.
Таким чином, колегія суддів, прийшла до висновку, що кошти в сумі 19550,00 грн. отримані ОСОБА_1 є безпідставно набутими.
Стаття 10 ч. 3 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову позивачу оскільки, кошти в сумі 19550,00 грн.; в порушення визначеного порядку, були виплачені не підприємствами, установами та організаціями, а фізичною особою -підприємцем, який сам же і являється резервістом.
Колегія суддів, вважає що дії відповідача є недобросовісними, а тому кошти в сумі 19550,00 грн. є безпідставно набутим майном і підлягають поверненню позивачу.
Таким чином, судова колегія, прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим і решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 18 квітня 2011 року залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: