Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М. А.

суддів: Малорода О.І., Г олуб С. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Фастові на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Фастів про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Фастові та зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом II групи та вказував, що отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у значно меншому розмірі ніж передбачено ст..50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м.Фастові протиправними та зобовязати здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно ст..50 та ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2008 V рік» починаючи з 9 вересня 2009 року, з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за віком та виключення фактично проведених виплат державної пенсії. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, управління Пенсійного фонду України у м.Фастові подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі апелянт юсилається на незаконність, необгрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та має статус інваліда II групи.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч.І. ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії II, призначається щомісячна додаткові пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст.53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що з усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яки: встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій груп інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував пенсію та додаткову пенсію значно нижчу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернувся до суду з захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов д висновку про порушення відповідачем норм с г. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами У країн (ст. 113 Конституції У країн и).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.20С ' року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонері фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", суперечить вимогам ст. 50 ' 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на т що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такі порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір як визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» й іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнані неконституційними деякі положення Законів України "І іро державний бюджет на 2008 рік", зокрема 28 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст. 50 та 54 Закону У краї і "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи частині визначення розміру пенсії та додаткової пенсії по другій групі інвалідності пов»язаноі з впливі аварії на ЧАЕС.

Так відповідно до змін, внесених до етапі 54 ЗУ «і Іро статус і соціальний захист громадян, 5 постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та встановлено, що розміри пенсій для інвалід

щодо яких встановлено зв'язок в Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 200% прожиткового мінімуму дія осіб, то втратили працездатність. Постановами КМУ від ?8.05.2008 року та 01.07.2008 року встановлювалося, що розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими, зокрема по II групі інвалідності 965 грн. та 1090 гри. відповідно.

Рішення Конституційного суду є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року К 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з гого, що нормативно-правові акти будь-якого державною чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ряди міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції У країни, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсягг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позивач має право на перерахунок розміру пенсії та додаткової пенсії як інвалід другої групи, захворювання якого повязане з впливом аварії на ЧАЕС починаючи з 9 вересня 20089року з Урахуванням виплаченої пенсії.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

За таких підстав апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України у м.Фастові на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Фастів про перерахунок пенсії підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Фастові - відхилити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 4 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді