АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-798/11 Головуючий у 1-й інстанції Юхно С.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів : Буленка О.О., Бондаревської С.М.

при секретарі: Александрович Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2010 року за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на неправомірні дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2010 року скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на неправомірні дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3, що виразилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 09 вересня 2010 року по виконанню виконавчого листа №2-1929, виданого Ленінський районним судом м. Полтави ЗО березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 143 737грн. 82 коп.

В іншій частині скарги відмовлено.

Стягнуто з Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» сплачений при подачі скарги судовий збір в сумі 4 грн. 25 коп. та кошти на оплату витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 18 грн. 50 коп., а всього 22 грн. 75 коп.

З даною ухвалою не погодилося ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 та подало на неї апеляційну скаргу.

Прохає змінити ухвалу Ленінського районного суду від 20 грудня 2010 року та постановити нову про визнання неправомірними дій заступника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, які виразилися в не направленні державним виконавцем запитів до відповідних органів для встановлення наявності рахунків у боржника та його майна.

Вказує на те, що винесена ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги, приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали судді не вбачається.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно п. 1.1. Статуту ПАТ «УкрСиббанк» останній є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року з ОСОБА_4 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість в сумі 142 284 грн. 97 коп., судові витрати в сумі 1 452 грн. 85 коп., а всього 143 737 грн. 82 коп.

На виконання рішення суду ЗО березня 2010 року видано виконавчий лист. .

07 квітня 2010 року Банк подав до ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій просив державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист від 30 березня 2010 року, що виданий Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості та звернути стягнення на заставлене майно, а саме транспортний засіб марки «Шевроле Лачетті» 2008 року випуску.

Постановою заступника начальника Ленінського ВДВС від 09 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно боржника.

Встановлено, що згідно актів державного виконавця від 17.06.2010 року та від 05.08.2010 року за вказаною адресою АДРЕСА_1 боржник не проживає, а з 2008 року згідно рішення суду виписаний.

09 серпня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану в звязку з не встановленням місцезнаходження боржника.

Частиною 5 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчими документами державний виконавець може звернутися до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи винести постанову про оголошення розшуку та авансувати зазначені витрати відповідно до цього Закону. В цьому випадку стягувач має право у судовому порядку вимагати від боржника компенсації витрат, повязаних з проведенням розшуку.

Враховуючи дану норму суд вірно прийшов до висновку , що державний виконавець мав повідомити стягувана про дані обставини та запропонувати йому авансувати кошти на розшук боржника.

Оскільки державний виконавець Маляр М.А. при виконанні рішення суду не вжила всіх необхідних заходів для його виконання та передчасно винесла постанову про повернення виконавчого документа стугувачу, районний суд правомірно задовольнив вимоги скарги в цій частині.

Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачається, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому цим Законом.

З коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені ст. 43 цього закону, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що Банк просив звернути стягнення саме на транспортний засіб боржника.

Державний виконавець наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4, а копію постанови від 09.04.2010 року направлено на виконання до ВДАІ м. Полтави ( а.с. 16).

Також встановлено, що з метою виконання рішення суду державний виконавець двічі виходила за останнім місцем проживання боржника, про що складено відповідні акти.

Враховуючи викладені обставини, місцевий суд дійшов вірного висновку, що державний виконавець вжив усіх необхідних заходів щодо звернення стягнення на майно боржника, і правильно відмовив банку в задоволенні вимог про визнання дій заступника начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_3 щодо не направлення запитів до відповідних органів для встановлення наявності рахунків у ОСОБА_4 та майна неправомірними.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства, тому колегія суддів не знаходить підстав для її зміни чи скасування.. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, у звязку з чим скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 109, 307, ч. 1 п. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді