Справа № 2-4231/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2011 МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ХАРКОВА

у складі:

головуючого -судді Омельченко Н.І.

при секретарі - Макушенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-і особи : ВГІРФО Московського РВ ГУМВДУ в Харківській області, Управління служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та виселенні та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.11 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом відповідно до якого просила суд усунути перешкоди в користування власністю та виселити відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з усіма проживаючими з ними особами з житлового будинку № 10 та надвірних споруд розташованих по вул..Планетній м.Харкова без надання іншого житлового приміщення та зобовязати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВДУ в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у буд. № 10 по вул.. Планетній м.Харкова та стягнути з останніх судові витрати.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул..Планетній № 10 м.Харкова, а саме : 1/12 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.11.1995 року нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, ? частини на підставі договору дарування, посвідченого 24.06.1998 року, посвідченого нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори та 1/6 частини на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.03.2010 року .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 року, було припинено право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові та визнано за нею ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.07.10 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була відхилена, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення суду КП Харківське міське БТІ зареєструвало за нею право власності на 1/6 частину будинку з надвірними будівлями, про свідчить відповідний витяг № 27360624 від 17.09.10 року.

Отже, станом на даний час їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові, що підтверджується довідкою КП ХМ БТІ№ 3296 від 21.04.11.

Проте, в будинку залишаються зареєстрованими та фактично мешкають в ньому ОСОБА_2, її син - ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5. Крім того, ОСОБА_3 мешкає у будинку разом із дружиною та неповнолітньою дитиною.

Вона зареєстрована у спірному будинку та має намір проживати в ньому, іншого житла не має. Проте спільне користування будинком є неможливим, оскільки відповідачі захватили весь будинок і не дають їй можливість користуватись ним. До того ж, між нею та відповідачами склалися особисті неприязнені стосунки.

Зазначені обставини встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 по справі № 2-181/10 та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.07.10 по справі № 22-ц-8279/2010 і відповідно до змісту ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Вона особисто неодноразово просила відповідачів знятись з реєстрації та виселитись з житлового будинку та надвірних будівель, проте вони на це належним чином не реагують, чим позбавляють її права користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачі без будь-яких правових підстав продовжують проживати та користуватися житловим будинком з надвірними будівлями, що належать їй, у звязку з чим вона має право витребувати своє майно шляхом виселення відповідачів із спірного будинку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного, просила суд задовольнити вимоги.

а.с. 1-3

11.08.11 року відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічними вимогами до позивача ОСОБА_1 відповідно до яких просили суд визнати за ними право користування житловим будинком № 10 по вул. Планетній м.Харкова, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає в житловому будинку № 10 по вул..Планетній м.Харкова, що підтверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію її місця проживання. З 31.10.2001 року ОСОБА_2 постійно проживає в житловому будинку № 10 по вул..Планетній м.Харкова, що підтверджується копією її паспорта з відміткою про реєстрацію її місця проживання, ОСОБА_3 зареєстрований у спірному будинку з 2004 року, а ОСОБА_4 з 2006 року. Вони всі вселилися в спірний житловий будинок з попередньої згоди його власників і їх вселення не було повязане з їх правом власності на спірний обєкт нерухомості. На 11.11.08 р. право власності на спірний будинок було зареєстроване на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 чоловіка ОСОБА_2 З моменту вселення і до цього часу на підставі ст..405 ЦК України, вони постійно проживали в спірному будинку і користувалися ним. Використання спірного будинку на підставі ст..405 ЦК України відбувалося з огляду на те, що відповідач та позивачі мали статус членів сімї, а саме: ОСОБА_1 є племінницею чоловіка ОСОБА_2, а ОСОБА_7 і ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_2 ОСОБА_1 проживала разом з ними однією сімєю та мала з ними спільний побут. У 2007 році помер ОСОБА_6 чоловік ОСОБА_2, який є дядьком ОСОБА_1 Після його смерті 1/6 частина спірного будинку перейшла його дружині ОСОБА_2

08.07.10 року апеляційним судом Харківської області ОСОБА_1 фактично було визнано єдиним власником спірного житлового будинку.

З огляду на факт смерті ОСОБА_6 ( з моменту його смерті сімейні відносини між ним та ними - позивачами припинилися, вони та ОСОБА_1 втратили статус членів сімї) та факт визнання ОСОБА_1 єдиним власником спірного домоволодіння, остання прагне виселити їх з будинку, не визнає їх право на користування домоволодінням.

Таку позицію ОСОБА_1 вважають незаконною та необґрунтованою, оскільки як зазначено вище до припинення сімейних відносин між сторонами по справі, вони проживали однією сімєю в спірному будинку, дозвіл на використання для проживання спірного будинку було надано його власниками в тому числі і померлим чоловіком позивача ОСОБА_2 Про факт наявності згоди відповідача на вселення в будинок та його використання свідчить різниця між її датою реєстрації місця проживання та датою реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_8 ненко В.М.( ОСОБА_1 була зареєстрована раніше у 1999 році, ніж вони ( у 2001,2004,2006 р.р.), а провести реєстрацію їх місце проживання без згоди ОСОБА_1, яка на той момент вже була зареєстрована, було не можливо. Крім того право використання спірного домоволодіння для проживання виникло у них до 2008 року, тобто до виникнення у ОСОБА_9 ненко В.М. права власності на 1/6 частину домоволодіння. Факт втрати ОСОБА_9 ненко В.М. права власності не припиняє їхнє право на право користування спірним житловим будинком. Вважають можливим проживання сторін у спірному будинку разом без порушення прав на особистий простір кожного.

На підставі викладеного просили задовольнити їх зустрічні вимоги. а.с. 53-55

Ухвалою суду від 11.08.11 року була прийнята зустрічна позовна заява відповідачів та обєднана в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав її вимоги та дав пояснення відповідно до викладеного у позові, зустрічні вимоги не визнав з підстав викладених у позові позивача ОСОБА_1, а також з тих підстав, що зустрічні вимоги є незаконними та такими, що порушують права позивача як власника вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки до цього часу проживають у спірному будинку чим чинять перешкоди у вселенні позивача у належній їй на праві власності будинок.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та представник відповідачів, вимоги позивача ОСОБА_1 не визнали, підтримали свої зустрічні вимоги, вказавши, що доповнень до викладеного у зустрічному позову не мають. Крім того відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заперечуючи проти вимог позивачки посилались на те, що у них не має іншого житла, а на кошти , які їм сплачує позивачка за 1/6 частину будинку, вони не можуть купити собі інше житло. Також вказали, що позивачка ОСОБА_1 не проживає у спірному будинку і всі 13 років комунальні послуги сплачує лише ОСОБА_2, житлова площа спірного будинку становить 50 кв.м.

Представник відповідачів заперечуючи проти зустрічних вимог також посилалась на те, що відповідачі не перешкоджають позивачці користуватися будинком і вільно входити до його приміщень, а також з тих обставин, що позивач не заперечувала проти вселення відповідачів у спірний будинок.

Представники 3-х осіб в судове засідання не зявилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи в їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані, а зустрічні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 а.с.4 ),- є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул..Планетній № 10 м.Харкова, а саме : 1/12 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.11.1995 року нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, ? частини на підставі договору дарування, посвідченого 24.06.1998 року, посвідченого нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори та 1/6 частини на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.03.2010 року . ( а.с.7-18,22)

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 року, було припинено право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові. Вказаним рішенням суду з ОСОБА_9 (нині ОСОБА_1) на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнута компенсація за 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями в розмірі 58 999 грн. Стягнення вказано в рішенні провести коштами які знаходяться на рахунку ТУДСА у Харківській області і сплачені ОСОБА_2(нині ОСОБА_1) М.В.

( а.с.9-10)

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.07.10 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була відхилена, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 залишено без змін. ( а.с.11-13)

На підставі зазначеного рішення суду КП Харківське міське БТІ зареєструвало за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинку з надвірними будівлями, про свідчить відповідний витяг № 27360624 від 17.09.10 року. ( а.с.22 )

Отже, станом на даний час позивачці на праві приватної власності належить весь житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Планетній, 10 в м. Харкові, що підтверджується довідкою КП ХМ БТІ№ 3296 від 21.04.11.

Відповідно до довідки КП Благоустрій, в будинку № 10 по вул.Планетній зареєстровані всі сторони по справі та фактично проживають в ньому ОСОБА_2, її син - ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5. ( а.с.21 )

Крім того, ОСОБА_3 мешкає у будинку разом із дружиною та неповнолітньою дитиною, що підтвердили і сторони.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у спірному будинку, але не проживає з вини відповідачів, має намір проживати в ньому, іншого житла не має.

Судом також встановлено, що до цього часу відповідачка ОСОБА_9 ненко В.М. кошти, 58999 грн., які знаходяться на рахунку ТУДСА у Харківській області і сплачені ОСОБА_2(нині ОСОБА_1) М.В. не отримала і як свідчать пояснення самої відповідачки ОСОБА_2, вона не збирається їх отримувати, посилаючись на те, що за них вона не зможе купити собі інше житло.

Посилання відповідачів та їх представника, в своїх запереченнях проти позову позивачки, що за кошти які знаходяться на рахунку ТУДСА у Харківській області в сумі 58 999.00 грн., вони не зможуть купити собі інше житло - не мають під собою правового обґрунтування не визнання вимог позивача і обґрунтування та правового значення своїх зустрічних вимог.

Судом також встановлено, що спірний житловий будинок складається з кухні площею 7,4 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 6,4 кв.м., кімнатою площею 16,7 кв.м. та 7,0 кв.м. Загальна площа житлового будинку складає 37,5 кв.м., а житлова 30.1 кв.м., також будинок має самовільні забудови, які не узаконені.

а.с. 15-19

Проте спільне користування будинком є неможливим, оскільки відповідачі захватили весь будинок і не дають позивачці можливість користуватись ним. До того ж, між нею та відповідачами склалися особисті неприязнені стосунки.

Вище вказані обставини встановлені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.10 року та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.07.10 року і відповідно до змісту ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Суд вважає доведеним, що позивачка неодноразово просила відповідачів знятись з реєстрації та виселитись з житлового будинку та надвірних будівель, проте вони не реагують, чим позбавляють її права користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю.

Таким чином судом встановлено, що відповідачі продовжують проживати та користуватися житловим будинком з надвірними будівлями, що належать позивачці на праві власності, у звязку з чим вона має право витребувати своє майно шляхом виселення відповідачів із спірного будинку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності . Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року , відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенціїзакріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна

Крім цього, ст. 383 ЦК, ст. 150 ЖК України визначено права власника житлового будинку використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним в жилому будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, аналізуючи зміст вказаних правових норм, можна зробити єдиний висновок, що право члена сімї власника жилого будинку користуватися цим житлом існує лише за наявністю у власника права приватної власності на майно, а відтак припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на спірний житловий будинок з надвірними будівлями припинило право на користування будинком ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст..88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача суд стягує понесені нею судові витрати в сумі 46.00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 10,11, 61,88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 383, 387, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст.41 Конституції України , суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користування власністю та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 з усіма проживаючими з ними особами з житлового будинку № 10 та надвірних споруд розташованих по вул..Планетній м.Харкова без надання іншого житлового приміщення.

Дозволити Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВДУ в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у буд. № 10 по вул.. Планетній м.Харкова.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 46.00 грн.

В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим будинком № 10 по вул..Планетній м.Харкова відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя