АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2751/11 Номер провадження 22-ц/1690/4196/11Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія судців суг,г",ої палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді - Триголова В.М., суддів - Бондаревської С.М., Омельченко Л.М. при секретарі - Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до першої Полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи - Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до першої Полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3М, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - 1/10 частину будинку № 15 по вул. Сільськогосподарській в м. Полтаві, та визначити між співвласниками будинку нумерацію квартир для проведення реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 1996 року помер його дід ОСОБА_8; дружина покійного, ОСОБА_9, фактично прийняла спадщину, однак не звернулася в установлений законом строк до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на спадщину на нерухоме майно, яке було власністю діда позивача. 2000 року помер батько позивача, ОСОБА_10, а 2006 року - баба позивача, ОСОБА_9 Коли позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадини, йому було відмовлено в оформленні спадкового майна, через відсутність необхідних для цього правовстановлюючих документів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до першої Полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи - Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погодився з рішенням та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скас_,^іи та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим, зокрема його було ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що встановлений законом строк на подачу заяви про прийняття спадкового майна, що належало ОСОБА_9, не порушив, а отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки спадкодавиця свого часу належно не оформила право на нерухоме майно, яке входить до її складу.

Колегія суддів, яолухавши доповідача, доводи апелянта, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦГЖ України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та не заявлено вимоги про його поновлення. А отже позивач вважається таким, що не прийняв спадщину.

Проте з таким висновком колегія судців не може погодитися з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були підтверджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.1962 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (Жорник) уклали шлюб, в якому 29.12.1962 році народився ОСОБА_10 - батько позивача. 08.02.1986 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (Чечиль) зареєстрували шлюб, а 03.07.1987 року у них народився син - ОСОБА_2 (позивач по справі).

За договором купівлі-продажу від 01.07.1992 року ОСОБА_8 набув право власності на 1/10 частину житлового будинку по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.1996 року ОСОБА_8 помер (а.с. 18). Його дружина ОСОБА_9, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом із померлим у вказаному будинку, фактично вступила в управління спадковим майном. Однак вона не зареєструвала нерухомість в органах державної влади, як встановлено діючим законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час смерті діда позивача визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом зазначеної норми прийняття особою спадщини обумовлювалось або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Отже ОСОБА_9Є вважалась такою, що прийняла спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2000 року помер батько позивача - ОСОБА_10 (а.с. 22).

04.12.2006 року померла ОСОБА_9 (а.с. 11). 24.04.2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 27). Однак був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому що нотаріус не видав йому свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.І ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

4.1 ст. 1268, ч.І ст. 1269, ч.І ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість .лсяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування).

Таким чином ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_9 за правом представлення і має право на здійснення спадкування.

При розгляді вказаного спору, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованими Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вказана норма є частиною національного законодавства і підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту держеної реєстрації цього майна.

В частині позовних вимог, в якій позивач просив суд визначити між власниками будинку нумерацію квартир, колегія вважає за доцільне відмовити, оскільки відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» нумерація квартир здійснюється при складанні ескізів та планів поверхів будинків; при цьому технічну інвентаризацію виконують за рахунок замовників комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Однак суд не є органом уповноваженим визначати нумерацію квартир.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, за яким позовні вимоги підлягають частковому задсттленню.

Необхідно визнати факт прийняття ОСОБА_9 спадщини ОСОБА_8, а саме 1/10 частину будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину ОСОБА_9, а саме 1/10 частину будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

Зобов'язати БТІ «Інветаризатор» провести державну реєстрацію 1/10 частини будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

Відповідно до п л т.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 при поданні позову до суду сплатив 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи та 59,50 грн. судового збору (а.с.1,2,3 ). Крім того, при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 30,00грн. і 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи (а.с.78,79).

Таким чином, понесені ОСОБА_2 судові витрати, які документально підтверджені на час ухвалення рішення апеляційним судом, складають 329,50 грн. Зазначена сума судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК підлягає стягненню на його користь із першої Полтавської державної нотаріальної контори.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. З, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2011 року - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2011 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Визнати факт прийняття ОСОБА_9 спадщини ОСОБА_8, а саме 1/10 частину будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину ОСОБА_9, а саме 1/10 частину будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

Зобов'язати БТІ «Інветаризатор» провести державну реєстрацію 1/10 частини будинку №15 по вул. Сільськогосподарській у м. Полтаві.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з першої Полтавської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 329,50 грн.

Рішення апеляційпої о суд' набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: (підписи)