Справа №2-336/2011
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 серпня 2011 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої - судді Корсун О. М.,

за участі секретаря Тютюнник А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства національної акціонерної компанії ( далі- ДП НАК) «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду у квітні 2011 року з позовом до ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, просив суд стягти з ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, 1000 грн. моральної шкоди, середній заробіток за період, починаючи з 22.03.2011 по день фактичного розрахунку за кожен день затримки та витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив просив суд наказ директора ДП НК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»ОСОБА_3 від 31.12.2010 року №123 «Про скасування наказу»визнати протиправним;стягти з ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»на користь ОСОБА_2 10 055,51 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, 15 671,55 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1 000 грн. моральної шкоди, 150 грн. витрат на правову допомогу;зобовязати ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»видати ОСОБА_2 довідку встановленого зразка для постановки на облік до районного Центру зайнятості і при цьому пояснив,що з 05 травня 1997 року по 22 березня 2011 року позивач працював на різних посадах в Пирятинській нафтогазорозвідувальній експедиції ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія». Вказані обставини визнаються відповідачем. Наказом в.о. директора ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»ОСОБА_3 від 17.12.2010 №178-К позивач відсторонений від виконання обовязків начальника Пирятинської НГРЕ із збереженням заробітної плати. В порушення вимог ст.115 КЗпП України,адміністрація підприємства нерегулярно виплачувала працівникам заробітну плату,у звязку з чим підприємство заборгувало позивачу заробітну плату. В порушення вимог ст.116 КЗпП України,згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум,що належить йому від підприємства,установи,організації,провадиться в день звільнення,адміністрація підприємства при звільненні позивача не провела розрахунок з ним.23.06.2011 у судовому засіданні представником відповідача надано довідку про заборгованість №74 від 22.06.2011 та копію наказу №123 від 31.12.2010,тобто в день засідання,він як представник позивача дізнався,що з позивача знята премія в розмірі 4082,38 грн. Наказ №123 від 31.12.2010 на його думку є незаконним,оскільки у відповідності наказу №21-к від 27.07.2010 позивачу було виплачено грошове заохочення згідно Колективного договору між власником і груповим комітетом профспілки ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»на 2010-2012 роки. Підставою видачі наказу №21-к від 27.07.2010 стало нагородження позивача ОСОБА_4 грамотою Пирятинської районної державної адміністрації та дозвіл на преміювання на той час директора ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»ОСОБА_5.Наказом директора ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»ОСОБА_3 від 31.12.2010 №123 наказ №21-к від 27.07.2010 скасований. Проте з мотивувальної частини оскаржуваного позивачем наказу не вбачається чиїми діями,які полягають нібито у «перевищенні повноважень,порушенням діючого законодавства України та колективного договору підприємства на 2010-2012 роки»,нібито заподіяна шкода ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія». Відповідно до ч.1 ст.136 КЗпП України,покриття шкоди працівниками у розмірі,що не перевищує середнього місячного заробітку,провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу,керівниками підприємств,установ,організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Проте,жодних відрахувань,крім обовязкових з заробітної плати позивача не було. Вказані обставини підтверджуються довідками про заборгованість №74 від 22.06.2011 та №436 від 11.07.2011.Відповідно до ч.2 ст.136 КзпП України,розпорядження власника або уповноваженого ним органу,або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Проте наказ №123 виданий 31.12.2010,хоча днем виявлення нібито заподіяної шкоди у даному випадку є 06.10.2010,коли ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»отримало копію наказу №21-к від 27.07.2010,про що свідчить відмітка на наказі про отримання,тобто через 2 місяці 24 дні. У день видачі,а саме 31.12.2010 вказаний наказ звернено до виконання шляхом зобовязання бухгалтерії підприємства провести відповідні перерахунки. Хоча,у відповідності до ч.2 ст.136 КЗпП України,вказаний наказ не повинно було звернено до виконання раніше 01.07.2011,оскільки йому було повідомлено про його видання лише 23.06.2011. Крім того адміністрація підприємства відмовила у видачі довідки встановленого зразка для постановки на облік до районного Центру зайнятості,в результаті чого позивач не має можливості стати на облік та отримати статус безробітного. Відповідно до ст.117 КЗпП України,у разі невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КЗпП України,підприємство,установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В результаті несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати він вимушений був просити в борг кошти для оплати заборгованості за комунальні послуги та організації життєдіяльності і забезпечення позивача та його сімї. Ці обставини завдали позивачу моральних страждань. Відмова адміністрації підприємства у видачі довідки для постановки на облік до Центру зайнятості позбавила позивача можливості отримувати допомогу по безробіттю,в результаті чого залишився без засобів існування. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в звязку з фінансовими труднощами у судове засідання не зявилася направила до суду листа відповідно до якого просила суд винести обґрунтоване рішення,ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин згідно наданих до матеріалів справи заперечень та доказів без представника відповідача. У доданих запереченнях представник позивача зазначила,що ОСОБА_2 був призначений на посаду в. о. начальника Пирятинської нафтогазорозвідувальної експедиції (далі Пирятинська НГРЕ) 03.03.2010,згідно наказу № 39-к від 02.03.2010,п. 9.6 Статуту підприємства та п.7.1 Положення про Пирятинську НГРЕ. Довіреність на представлення інтересів експедиції 9п.7.2 Положення про експедицію) була видана позивачу терміном до 30.07.2010 включно. Неодноразові вимоги директора підприємства до позивача передати в ДП печатку,штамп експедиції,установчі та інші документи,в звязку з її ліквідацією, залишились позивачем без задоволення. Тому наказом №178-к від 17.12.2010 позивач був відсторонений від виконання обовязків начальника Пирятинської НГРЕ з передачею печатки,штампу експедиції, установчих та інших документів новопризначеному в. о. начальника експедиції ОСОБА_7,що було проігноровано позивачем. Наказом № 23-к від 22.03.2011 позивач був звільнений з посади виконуючого обовязки начальника Пирятинської НГРЕ за згодою сторін. Запис №24 про призначення позивача на посаду начальника експедиції 20.03.2010 був винесений позивачем самостійно та безпідставно. Щодо запису №25 про звільнення з посади в.о. начальника експедиції,то він також зроблений позивачем самостійно згідно наказу №23-к від 22.03.2011.Так як позивач з 03.03.2010 по 22.03.2011 був керівником відокремленого структурного підрозділу підприємства з правами наданими йому законом,положенням про експедицію,довіреністю,то визначитись із сумою та періодом заборгованості по заробітній платі він повинен був сам на підставі первинних документів експедиції і зазначити її в позовній заяві,що не зроблено позивачем чим порушено ст.ст.10,119 ЦПК України. Первинним документом для нарахування заробітної плати є табель обліку використання робочого часу . Жодного документу,що підтверджує облік використання робочого часу позивачем не надано на підприємство. Тому визначитись із сумою заборгованості підприємства перед позивачем є неможливим. ОСОБА_2 виконував обовязки начальника Пирятинської НГРЕ та був відповідальним за надання та ведення відповідної первинної документації,на його адресу направлений лист про прибуття його до ДП «ЧНГГ»19.05.2011,але позивач знехтував пропозицією. Щодо довідки для предявлення до районного центру зайнятості,то дану довідку повинна видати бухгалтер Пирятинської НГРЕ,керівником якої він був і яка йому підпорядкована. Щодо сплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку,то ст.116 КзпП України передбачає: «Якщо працівник в день звільнення не працював,то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок». Те, що позивач в день звільнення не працював підтверджено наказом №178-к від 17.12.2010 та особовим внесенням запису про звільнення в трудову книжку так як згідно зазначеного наказу в. о. начальника Пирятинської НГРЕ був призначений ОСОБА_7.Вимоги заяви від позивача про виплату нарахованих,але не сплачених сум до підприємства до цього часу не надходило. ДП НАК «Надра України «Чернігівнафтогазгеологія» розглянуло заяву ОСОБА_2 до підприємства про збільшення позовних вимог та не визнає її в повному обсязі з наступних підстав. Даною заявою позовні вимоги не збільшуються,як зазначає позивач згідно ст.31 ЦПК України,а змінюються. Змінити предмет позову позивач має право до початку розгляду судом справи по суті. Розгляд справи судом по суті вже розпочато. Отже,керуючись ст.31 ЦПК України заява ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог не може бути прийнята судом до розгляду. Крім того,зазначила,що в самій позовній заяві позивачем не визначено жодної суми позовних вимог,отже і про збільшення не може бути мови. Щодо суті самої заяви про збільшення позовних вимог,то позивач просить скасувати наказ керівника підприємства № 123 від 31.12.2010 «Про скасування наказу». Керуючись нормами ЦПК України,суд може тільки визнати зазначений наказ протиправним,тобто таким,що не відповідає нормам чинного законодавства України. Яким саме нормам чинного законодавства України,не відповідає зазначений наказ,позивач в своїй заяві не зазначає. Позивач у заяві зазначає,що: «нібито заподіяна шкода ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»і виходячи з цього розвиває свою правову позицію покриття шкоди нанесеної працівником підприємству. Ні про яке нанесення шкоди підприємству працівником не йде мова. ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»є юридичною особою і згідно п.7.2 свого статуту має право за рішенням правління засновника створювати відокремлені структурні підрозділи. Поточне управління підприємством здійснює директор п.9.2 статуту. До його компетенції входить видача наказів,розпоряджень і вказівок,обовязкових для всіма працівниками підприємства в т.ч. керівниками відокремлених структурних підрозділів та їх призначення п.9.6 статуту. Керівник відокремленого структурного підрозділу ОСОБА_2.згідно р.7 Положення про Пирятинську нафтогазорозвідувальну експедицію призначається та звільняється з посади наказом директора підприємства та підзвітний йому і діє на підставі довіреності виданої директором підприємства. Оскаржуваний позивачем наказ директора підприємства,скасовує наказ № 21-к від 27.07.2010,виданий позивачем,як керівником відокремленого структурного підрозділу на самого себе про нагородження себе на честь 55-річчя грошовою винагородою в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати. Видаючи такий наказ,ОСОБА_2 перевищив свої повноваження,як керівник відокремленого структурного підрозділу згідно положення про Пирятинську НГРЕ(розділ 7),статуту підприємства (розділ 9) та колективного договору на 2010-2012 роки (п.3.9,підпункт б п.4.2 додатку №5 до колективного договору на 2010-2012 роки. «Положення про оплату праці працівників ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»- копія в матеріалах справи). Крім того в звязку з 55-річчям від дня народження,ОСОБА_2 згідно з наказом директора підприємства №114-к від 26.07.2010,як це передбачено підпунктом б п.4.2 додатку №5 до колективного договору на 2010-2012 роки «Положення про оплату праці працівників ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»,було нагороджено почесною грамотою підприємства та виплачена грошова винагорода в розмірі передбаченому п.3.1.10 колективного договору на 2010-2012 роки. Подвійне заохочення за одну і ту ж подію (в нашому випадку 55- річчя від дня народження позивача) відповідно колективного договору на 2010-2012 роки не передбачено. Окремих строків скасування наказу керівника відокремленого структурного підрозділу,діючим законодавством не встановлено. Отже,діє загальне правило-протягом календарного року. Тому порушень у видачі наказу директора підприємства № 123 від 31.12.2010 не вбачає. Довідка № 436 від 11.07.2011 ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»про заборгованість підприємства по заробітній платі ОСОБА_2 є дійсною,а довідка № 74 є не дійсною. Відповідно до ст.1167 ЦК України,моральна шкода,завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини.Оскільки вина відповідача у спірних правовідносинах відсутня,вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_2, народження 27.07.1955 (а.с.3-4);

Згідно до трудової книжки БТ-1 №1311755 ОСОБА_2 22.03.2011 в звязку з ліквідацією Пирятинської нафтогазорозвідувальної експедиції Наказом №23-К був звільнений з роботи за згодою сторін (а.с.5-6);

Відповідно до довідки №74 від 22.06.2011 виданої ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія», заборгованості підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_2 до 17.12.2010 по даним підприємства відсутня. Всього заборгованість за період з 17.12.2010 по 22.03.2011 включно 7 634,92 грн. (а.с.47);

Згідно до наказу №21-К від 27.07.2010 ОСОБА_2 за сумлінну працю, професіоналізм і відданість та з нагоди 55-ти річного ювілею виплачено грошову винагороду в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та нагороджено почесною грамотою (а.с.48);

У відповідності до наказу №123 від 31.12.2010 за підписом директора ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія» ОСОБА_3 в звязку з перевищенням повноважень, порушення діючого законодавства України та колективного договору підприємства на 2010-2012 роки, скасовано наказ №21-К від 27.07.2010 по Пирятинській НГРЕ ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія». Зобовязано бухгалтерію підприємства провести відповідні перерахунки (а.с.49);

Відповідно до довідки ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»№ 73 від 22.06.2011 середній заробіток ОСОБА_2 на день його звільнення 22.03.2011 за робочий день становить 164 грн.10коп..Середньомісячний заробіток становить 3 199,95 грн.(а.с.55);

Згідно наказу № 57 від 25.05.2010 начальнику Пирятинської НГРЕ ОСОБА_2,після виконання заходів з ліквідації експедиції передати документацію,включаючи архівні документи з кадрових питань та питань заробітної плати на зберігання в Роменську НГРЕ. (а.с.56);

У відповідності до наказу № 39-К від 02.03.2010 ОСОБА_8, начальника Пирятинської нафтогазорозвідувальної експедиції звільнено з роботи 02.03.2010 за згодою сторін, виконання його обовязків покладено на ОСОБА_2 з 03.03.2010 (а.с.75);

Відповідно до наказу №178-К від 17.12.2010 начальника Пирятинської нафтогазорозвідувальної експедиції ОСОБА_2 з 17.12.2010 відсторонено від виконання обовязків із збереженням заробітної плати (а.с.76);

Згідно до наказу 23-К від 22.03.2011 ОСОБА_2 звільнено з роботи 22.03.2011 за угодою сторін(а.с.77);

У відповідності до довідки №73 від 14.06.2011, посадовий оклад ОСОБА_2 становить 3 200 грн. 00 коп. (а.с.82);

ОСОБА_2,народження 27.07.1955,станом на 29.06.2011 на обліку в Пирятинському районному центрі зайнятості не перебуває (а.с.84);

Згідно довідки № 436 від 11.07.2011 ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»заборгованість підприємства по заробітній платі ОСОБА_2 до 17.12.2010 відсутня. Заборгованість за період з 17.12.2010 по 22.03.2011 включно 4627,76 (а.с.86);

Відповідно до листа №179 від 29.07.2010 у звязку з ліквідацією Пирятинської нафтогазорозвідувальної експедиції ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»заборгованість зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в сумі 44 869 грн. 29 коп. передалася ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»(а.с.91);

ОСОБА_2 перебував на лікарняному у жовтні грудні 2010 року згідно листків непрацездатності (а.с.93-96);

Розрахунки по заробітній платі за грудень 2010 року, січень 2011 року, лютий 2011року, березень 2011 року відповідно до яких нараховувалася заробітна плата ОСОБА_2 (а.с.97-100);

Згідно платіжного доручення №634 від 29.07.2011 ДП «Чернігівнафтогазгеологія»сплатило ОСОБА_2 заробітну плату за період з 17.12.2010 по 22.03.2011- 4 627,76 грн. (а.с.103).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила,що вона працювала бухгалтером ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»з 22.02.1982 до 01.07.2011. В її обовязки входило нарахування заробітної плати працівникам підприємства. На момент її звільнення заборгованість підприємства перед ОСОБА_2 по заробітній платі була більше 14 тисяч гривень. До м. Чергнігова направляла усі розрахунки і відомість про фінансування та авізовки (внутрішньовідомчі розрахунки по заробітній платі). Всі перелічені документи направлялися щомісячно. Відомість про премію ОСОБА_2 також направлялася до м. Чернігова. ОСОБА_2 за листопад 2010 одержував заробітну плату, йому був перерахунок на картку,але коли змінилося керівництво підприємства, вони заборонили видавати гроші. Про те,що у ОСОБА_2 була заборгованість по заробітній платі керівництво підприємства знало. ОСОБА_2 надавав лікарняний,який відправлено було факсом до м. Чернігов, але їй невідомо чи оплачений ОСОБА_2 листок непрацездатності. У дні написання заяви на звільнення та самого звільнення ОСОБА_2 працював. Чому не виплачена компенсація за невикористану відпустку позивачу їй невідомо.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідка,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,що позивач отримував заробітну плату по листопад 2010 року включно. Проте, надаючи довідки про розмір заборгованості по заробітній платі, відповідач вказує, що заборгованість існує з 17 грудня 2010 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте пояснити відсутність заборгованості по заробітній платі за перших 17 днів грудня представник відповідача не зміг. Доказів про отримання позивачем заробітної плати за вказаний період також не здобуто у процесі розгляду справи. Отже, заборгованість існує за відпрацьований позивачем період з 01 грудня 2010 року по день звільнення 22 березня 2011 року. Щодо розміру заборгованості: відповідно до п.4.1. Положення про оплату праці працівників ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»основою для оплати праці є дані бухгалтерської та статистичної звітності і первинні облікові документи. У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що нарахування заробітної плати покладено на бухгалтера Пирятинської НГРЕ. У процесі розгляду справи судом позивачем надані первинні документи: зарплата за відповідний місяць по підрозділу Управління, які були досліджені у судовому засіданні. З яких вбачається, що позивачу за мінусом утримань податків і відрахувань до виплати належать слідуючі суми: грудень 2010 3085,98 грн.;січень 2011 2810, 19 грн.; лютий 2011 - 2810, 19 грн.;березень 2011 (включаючи компенсацію за невикористану відпустку)-5 976,91 грн.,а всього 14 683,27 грн. Проте представником відповідача у судових засіданнях неодноразово надавалися довідки про заборгованість, де заборгованість вказана значно нижча (11 717 грн.), ніж у відомостях про нарахування заробітної плати, хоча посадовий оклад позивача співпадає як у відомостях, так і у довідці відповідача від 22.06.2011, а саме 3 200 грн. Таку розбіжність представник відповідача пояснила, що вказана у довідці заборгованість нарахована без індексації. Проте такий порядок нарахування заборгованості відповідачем суперечить:пункту 3.7.1. Колективного договору між власником і груповим комітетом профспілки Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»на 2010-2012 роки (а.с.50-54), згідно з яким індексацію заробітної плати та компенсацію працівникам втрати частки заробітної плати у звязку з ростом цін і порушенням термінів її виплати відповідно здійснювати згідно з чинним законодавством та ч.5 ст. 95 КЗпП України, згідно з якою заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку; нормам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

За таких обставин з вищевикладеного вбачається, що розрахунок відповідача заборгованості не ґрунтується на нормах законодавства про оплату праці. Крім цього з довідок про заборгованість, наданих відповідачем вбачається, що з позивача знято премію згідно з наказу №123 від 31.12.2010 року в розмірі 4082 грн. 38 коп. та оплату лікарняного, при цьому підставу та правомірність такої дії відповідач взагалі не вказав, чим не дотримався вимог ст. 60 ЦПК України. Дізнавшись про порушення його прав та законних інтересів та вбачаючи незаконність наказу №123 від 31.12.2010 року, позивач оскаржив вказаний наказ, збільшивши позовні вимоги. Не визнаючи вищевказані вимоги, відповідач надав суду заперечення. Проте доводи відповідача повністю спростовуються обставинами, викладеними позивачем у заяві та наданими показаннями представником позивача у судовому засіданні. Крім цього у запереченні відповідач вказує, що подвійне заохочення за одну і ту ж подію ( у даному випадку 55-річчя від дня народження позивача) відповідно Колективного договору на 2010-2012 роки (а.с.50-54) не передбачено. Згідно з пунктом 3.1.10 Колективного договору на 2010-2012 роки (а.с.50-54) заохочення застосовуються з приводу нагородження грамотами, винесення подяк, нагородження медалями, а не приурочуються до ювілеїв. Позивача було нагороджено почесною грамотою підприємства та грамотою Пирятинської районної державної адміністрації. За таких обставин пунктом 3.1.10 Колективного договору на 2010-2012 роки (а.с.50-54) окремо передбачені виплати за кожне заохочення. Відносно зняття оплати листка непрацездатності взагалі відповідачем не наведено підстав та обґрунтування такої дії. Суд вбачає неправомірність наказу №123 від 31.12.2010 «Про скасування наказу №21-К від 27.07.2010»з огляду на наступне.

У відповідності до чинного законодавства України, при нарахуванні суми, належної до виплати працівникові, який звільняється, власник вправі провести утримання із заробітної плати працівника, але тільки з дотриманням правил, які встановлюють підстави, межі утримання та види виплат, з яких допускається утримання. Обмеження відрахувань із заробітної плати закріплені у ст. 127 КЗпП України. Згідно з нормами вказаної статті відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3,5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136),тобто перелік є вичерпним. Проаналізувавши обставини зняття премії та оплати листка непрацездатності з позивача на думку суду обставини, викладені у п.1 і 2 ч. 2 вказаної статті в даному випадку відсутні. Відносно п.3 у запереченні відповідач вказує, що ні про яке нанесення шкоди підприємству працівником не йде мова. З викладеного випливає єдиний правильний висновок, що дії відповідача, які виразились у знятті премії згідно з наказом №123 від 31.12.2010 року та оплати листка непрацездатності є неправомірними, оскільки суперечать нормам чинного законодавства. За таких обставин стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку у розмірі, вказаному у відомостях по заробітній платі, а саме 14683,27 грн. Проте в процесі розгляду справи судом відповідач перерахував позивачу у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі 4627 грн. 76 коп. Таким чином стягненню підлягає 14 683,27 грн. - 4627 грн. 76 коп.=10 055,51 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку у цій частині позовні вимоги відповідач також не визнає у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач, будучи керівником відокремленого структурного підрозділу підприємства з 03.03.2010 року по 22.03.2011 року, то визначитись із сумою та періодом заборгованості по заробітній платі він повинен був сам на підставі первинних документів експедиції. Проте викладене спростовується наказом в. о. директора ДП НАК «Надра України»«Чернігівнафтогазгеологія»ОСОБА_3 від 17.12.2010 року №178-К, з якого убачається, що у період, що виникла заборгованість по заробітній платі керівником Пирятинської ЧНГГ був ОСОБА_7, а отже визначитись із сумою позивач не мав повноважень. Вказаним наказом також спростовуються доводи відповідача з приводу того, що жодного документа, що підтверджує облік використання робочого часу позивачем не надано на підприємство, що стало причиною неможливості визначення суми заборгованості. Оскільки, позивач у період виникнення заборгованості по заробітній платі не був керівником структурного підрозділу, а ,отже і вина його у невиплаті йому заробітної плати відсутня. Доводи відповідача з приводу того, що на підприємство не були передані первинні облікові документи, спростовуються відомостями про нарахування заробітної плати, де крім позивача заробітна плата нарахована і іншим працівникам по підрозділу управління, навпроти прізвищ яких стоять відмітки про отримання ними заробітної плати, у той період, як позивачу заробітна плата нараховувалася, але не виплачувалась. В обґрунтування своїх заперечень відповідач також вказує, що позивач у день звільнення не працював, посилаюсь на наказ №178-К від 17.12.2010 року. Проте ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки позивач згідно цього наказу був відсторонений від виконання обовязків начальника Пирятинської ЧНГГ, а не від роботи. Крім цього, позивач у день звільнення у відпустці, в тому числі без збереження заробітної плати, не перебував, на лікарняному не знаходився, прогул не вчинив. У запереченні на позов відповідач також вказує на те, що викликав позивача листом для узгодження розміру можливої заборгованості, але позивач не зявився. На думку суду вказана вимога була незаконною, оскільки не передбачена жодною нормою чинного законодавства. Поряд з цим ч. 2 ст. 116 КЗпП України, передбачено, що в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Проте у порушення вказаної норми при звільненні позивача відповідач навіть не нарахував та не виплатив позивачеві компенсацію за 40 календарних днів невикористаної відпустки, хоча спору про цю виплату не виникало, що підтверджується наказом №23-к від 22 березня 2011 року про звільнення позивача. За таких обставин відповідачем порушені норми ст. 116 КЗпП України і тому він повинен нести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно з довідкою, наданою відповідачем у судовому засіданні, середній заробіток позивача складає 3199,95 грн., середньоденний 164,10 грн. За таких обставин станом на 18 серпня 2011 року стягненню підлягає середній заробіток у розмірі: з 22 березня 2011 року по 22 липня 2011 року - 3199,95 грн. х 4 = 12799,8 грн.;з 23 липня по 18 серпня 3199,95-164.10 х 2 =2871,75 грн.,а всього 15 671,55 грн. Відносно моральної шкоди в запереченні на позов відповідач вказує, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди необґрунтовані, оскільки він мав можливість стати на облік до центру зайнятості без довідки про розмір заробітної плати за останні 6 місяців. Проте крім цього обґрунтування відповідачем не заперечується та не спростовується та обставина, що невиплата заробітної плати вимагала від позивача додаткових зусиль для організації життєдіяльності і забезпечення його самого та його сімї, а тому суд з огляду на ступінь,характер ваги моральних переживань позивача,їхню тривалість вважає,що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягти 1000 грн. моральної шкоди. Відносно зобовязання видати довідку в процесі розгляду справи відповідач не заперечував, що дійсно не видав довідку встановленого зразка позивачу для постановки на облік до районного Центру зайнятості. Проте доводів відмови у видачі вказаної довідки не навів.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України,відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст.3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя»здоровя стан повного фізичного,духовного та соціального благополуччя,а не тільки відсутність хвороб та фізичних дефектів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених статтею 61 цього кодексу.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи,у відповідності до ст.88 ЦПК України,суд вважає за необхідне,стягнути з відповідача на користь позивача 10 055,51 грн. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, 15 671,55 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,1000 грн.00 коп. моральної шкоди, у відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 150 грн. 00 коп..Стягнути з відповідача в рахунок відшкодування оплати судового збору 257,27 грн. та 120 грн. в рахунок відшкодування оплати ІТЗ на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10,60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 116,117,127,136,233,237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до дочірнього підприємства національної акціонерної компанії ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди задовольнити.

Визнати наказ №123 від 31 грудня 2010 року «Про скасування наказу №21-К від 27 липня 2010 року»протиправним.

Стягти з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»на користь ОСОБА_2 10 055 (десять тисяч пятдесят пять) грн.51 коп. заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Стягти з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»на користь ОСОБА_2 15 671 (пятнадцять тисяч шістсот сімдесят одна) грн.55 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягти з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»на користь ОСОБА_2 1000 (одна тисяча) грн.00 коп. моральної шкоди.

Стягти з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія»на користь ОСОБА_2 150 грн.00 коп. витрат на правову допомогу.

Стяги з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія» на користь держави судовий збір в сумі 257 грн.27 коп.

Стягти з ДП НАК «Надра Україна»«Чернігівнафтогазгеологія» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча:

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ