АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О. В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4 500 грн.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позову, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 в період з 20 квітня 1987 року по 19 червня 1987 року, з 05 лютого 2001 року по 15 червня 2006 року працював на шахтах ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 9 від 03 грудня 2009 року вбачається, що 17 лютого 2006 року ОСОБА_3 повертався на шахтарському автобусі до дому після нічної зміни та о 10 год. коли автобус прибув на зупинку, позивач при виході з автобусу підсковзнувся , упав та вдарився головою. У зв'язку з цим 22 червня 2011 року обласною МСЕК позивачу вперше встановлено 45% втрати професійної працездатності.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на усіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як установлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відшкодування на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Присуджений розмір страхової виплати судом першої інстанції належним чином вмотивований з урахуванням усіх обставин, що визнані судом істотними, відповідно до засад цивільного законодавства та ст.2371 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про наявність факту

заподіяння моральної шкоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до

ст.2371 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції

обґрунтовано покладено на відповідача, з вини якого позивачеві було заподіяно моральну

шкоду, пов'язану з виконанням ним трудових обов'язків, який не створив безпечних і

нешкідливих умов праці та не приймав заходів для обмеження або зменшення впливу

шкідливих факторів на своїх працівників.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним .

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» -відхилити.

Рішення Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: