Справа № 22Ц-2022/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 31 Доповідач: Медяний В. М.

У Х В А Л А
Апеляційного суду Вінницької області
від 22 червня 2011 року
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:
Головуючого судді : Медяного В.М.,
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,
при секретарі: Сніжко О.А.,
за участю сторін у справі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляц?ійного суду Вінницької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :
В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином. Просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь 51 607 гривень 55 копійок завданої матеріальної шкоди, 250 гривень за проведену експертну оцінку транспортного засобу, 10 000 гривень моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 4 500 гривень. А також просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 53 857, 55 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено. Також з ОСОБА_3 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 539 грн. та на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на правову допомогу в суму 2 500 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за їх недоведеністю. Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, через невідповідністю висновків суду обставинам справи та через порушення норм матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін у справі, що зявилися до суду, прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60, 213, 308 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується доказами у справі, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2008 року ОСОБА_3, відповідно до ст. 1 п. «д», ст. 6 Закону України «Про амністію»від 19.04.2007 року, ст. 86 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Також встановлено, що відповідно до матеріалів кримінальної справи, шкоду заподіяну злочином ОСОБА_2, ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодовано не було, тому позивач самостійно для стягнення заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства звернулася до ТОВ НДКП «Пектораль»Вінницької філії. Згідно звіту про експертну оцінку транспортного засобу ТОВ НДКП «Пектораль»Вінницької філії станом на 22.05.2009 року (вартість якого становить 250 грн.) в звязку з відсутністю можливості оглянути транспортний засіб, власником якого являється позивач по справі ОСОБА_2, у звязку з тим, що його було розібрано на запчастини, встановлено матеріальну шкоду завдану ОСОБА_2 визначенням орієнтовної вартості майна, в сумі 45 720 грн. Оскільки, з часу встановлення розміру заподіяної шкоди позивачу та до звернення нею в суд з відповідним позовом, добровільно ОСОБА_3, ОСОБА_2 не відшкодував, тому її розмір з урахуванням встановленого індексу інфляції позивачем було збільшено до розміру 51 607, 55 грн.

Відповідач ОСОБА_3 не довів, що шкоду позивачу завдано не з його вини, а кримінальна справа відносно нього за вчинення злочину по заволодінню автомобілем позивача закрита з нереабілітуючих підстав та відповідна постанова суду набула законної сили і чинна на час розгляду справи, тому саме ОСОБА_3 повинен відшкодувати позивачу шкоду завдану злочином.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відмовлено з тих підстав, що при огляді в судовому засіданні кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України було встановлено, що під час досудового слідства в м. Гнівань на території АТП ПП «Блонський»було виявлено запчастини автомобіля марки «МАЗ», які визнано речовим доказом, та залишено на зберігання на АТП ПП «Блонський»під розписку ОСОБА_5 Однак, ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 не притягувались до кримінальної відповідальності за заволодіння транспортним засобом ОСОБА_2, та згідно ст..ст.1212, 1213 ЦК України, позивачем не було доведено жодним належним доказом заволодіння ними її майном без достатньої правової підстави.

Встановлено, що відповідно до довідки ЮК ВОКА Вінницького району від 10.12.2009 року, ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу по кримінальній справі в сумі 2 500 грн. А також те, що моральна шкода заподіяна злочином, а саме неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 становить 3 000 грн., понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., та судовий збір в сумі 539 грн. на користь держави стягнуто з ОСОБА_3

ОСОБА_3 не спростував невідповідність розміру заподіяної як матеріальної, так і моральної шкоди позивачу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши такі обставини, правильно застосувавши норми матеріального права, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Так, відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно п.2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України частина 2 статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом; до цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх? підстав для скасування рішення суду.

Як зазначалося вище, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2008 року відповідно до ст. 1 п. «д», ст. 6 Закону України «Про амністію»від 19.04.2007 року, ст. 86 КК України ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Відповідно до матеріалів кримінальної справи, шкоду заподіяну ОСОБА_2 злочином ОСОБА_3 в добровільному порядку не відшкодував. Застосування до ОСОБА_3 амністії не позбавляє його від обовязку відшкодувати завдану шкоду, оскільки відповідно до ст.. 14 ЗУ «Про амністію»від 19.04.2007 року амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, яка покладена на винну особу вироком або рішенням суду. Також відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладену на винну особу вироком чи рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.М.Медяний

Судді: М.В. Матківська

ОСОБА_7