АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - ЧІЧІЛЯ В.А.

суддів - МАРТЄВА С.Ю., ПІКУЛЯ В.П.

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 3 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 3 вересня 2010 року позов задоволено.

Шлюб між сторонами розірвано.

Спільне майно подружжя кв. № 149 по бульвару Ю.Победоносцева,4, корп. 2 у м. Полтаві поділено наступним чином.

Визнано за ОСОБА_3, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, право приватної власності на 2/3 частини спірної квартири, а за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/3 частину спірної квартири відповідно.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи і направлення справи на новий судовий розгляд.

У засіданні апеляційного суду апелянт свою скаргу підтримав, будь-яких документів на підтвердження своєї попередньої неявки до апеляційного суду 16.12.10 року, або свого представника у судове засідання 4.01.11 року суду не подав.

Позивачка та її представник, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не зявилися.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини утворення правовідносин між сторонами, дана належна оцінка доказам у справі, а висновки суду щодо необхідності розірвання шлюбу та варіанту поділу майна відповідають вимогам ст.ст.60,70,71 СК України.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апелянта про невідповідність судового рішення стосовно мотивів розірвання шлюбу ст. 212 ЦПК України є надуманими, оскільки мотивувальна частина рішення місцевого суду не містить у собі зазначення про зловживання відповідачем спиртними напоями (а.с.74-77).

Характеристика апелянта з місця роботи і проживання, довідки про стан його здоровя, не перебування на обліку у наркологічному диспансері, на право керування автомобілем та дозвіл на мисливську зброю, на які посилається апелянт, суду першої інстанції ані ним, ані його представником не надавалися.

Посилання апелянта на позбавлення його можливості подати свої докази не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Дійсно, попереднє судове засідання у справі проведено 20.07.10 року за відсутності відповідача.

26.07.10 року відповідача повідомлено про судовий розгляд справи 10.08.10 року (а.с.41).

Між тим, 9.08.10 року, напередодні судового засідання, він сам себе направив у відрядження (а.с.44-45), що потягло відкладення справи (а.с.53-55).

Характерно, що у подальшому будь яких доказів, що він дійсно перебував у тому відрядженні суду не подано.

Повістку у засідання 3.09.10 року відповідач отримав особисто (а.с.59), проте ані він, ані його представник, який 26.08.10 року знайомився із справою (а.с.60), до суду не зявилися, про причини неявки повідомити суд не вважали за необхідне.

Наведене дає обґрунтовані підстави для висновку про недобросовісне користування відповідачем своїми процесуальним правами з метою затягнути судовий розгляд, а його доводи про позбавлення можливості надати докази не відповідають чинному законодавству і матеріалам справи.

За таких обставин місцевим судом правильно постановлено заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.

Решта доводів апелянтів є несуттєвими, а допущені судом незначні процесуальні помилки (а.с.12) не вплинули на законність постановленого рішення.

Таким чином рішення місцевого суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 3 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі:

Судді :

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. Мартєв