Справа № 22-ц-2463/2011 Головуючий у I інстанції Майборода С.М.
Категорія цивільна Доповідач - Квач М. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіквача м.о.,
суддів:бойко о.в., лазоренка м.і.,
при секретарі:ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду від 28 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Інтрансавтострой про розірвання договору оренди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила достроково розірвати договір оренди землі від 21 вересня 2007 року № 96, укладений з ТОВ „Інтрансавтострой.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 3,5801 га для сільськогосподарського використання, яка була передана відповідачу в оренду строком на 10 років на підставі договору. Всупереч п.п. 9, 26 договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачується.

Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду від 28 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції порушені норми ст.ст. 57, 64 ЦПК України, оскільки судом надана неналежна оцінка доказам сплати орендної плати відповідачем.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачали у разі невнесення орендної плати в строк, передбачений договором, не розірвання договору, а сплату пені і вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п. 33 договору оренди та вимоги ст. 141 ЗК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ „Інтрансавтострой просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, посилаючись на те, що рішення винесено на підставі наявних в матеріалах справи доказах, а тому є законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,5801 га в с. Кархівка, Кархівської сільської ради, що належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.01.2006 року і яку вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 21.09.2007 року на підставі договору оренди.

ОСОБА_2 вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме несплата ним орендної плати .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 02 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору.

Такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам і положенням ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, ст. 141 Земельного кодексу України.

Пунктом 34 договору передбачено право сторони договору на його розірвання в судовому порядку у разі невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону.

Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 393 грн. 46 коп. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата.

Статтею 24 Закону України „Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до положень п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплачував орендну плату протягом 2009 року і по даний час.

Відповідно до положень ст. 32 Закону „Про оренду землі та ч. 5 ст. 17 Закону України „Про плату за землю несплата земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності виробниками сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами протягом року, іншими платниками протягом півроку вважається систематичною і є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 не зверталась за отриманням орендної плати і не зявляється за її отриманням не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки повідомлення на адресу ОСОБА_2 було надіслано 26 липня 2011 року, в той час як 20 липня 2011 року Чернігівським районним судом було відкрито провадження.

Відповідно до ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин, коли судом достовірно встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачці за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі від 21.09.2007 року розірванню.

Висновки суду про те, що умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачили у разі невнесення в строк орендної плати не розірвання договору, а сплату пені, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки на дану обставину не посилається відповідач, про свідчать його заперечення на позов (а.с.13).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені по справі судові витрати в сумі 86 грн. 75 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, п.3,4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, ст. 96 Земельного кодексу України, ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, апеляційний суд , -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду від 28 липня 2011 року скасувати.

Розірвати договір оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой 21 вересня 2007 року, зареєстрованого в Чернігівському районному відділі регіональної філії Центру ДЗК 21 вересня 2007 року за 96.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 86 грн. 75 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: