Провадження №
Єдиний унікальний № 2-383/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2011 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого-судді Кантур А.М., при секретарі Геєць О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 29 716,08 грн. боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 28 жовтня 2005 року перебували у юридичному шлюбі, який розірваний 28 січня 2011р.; від подружнього життя мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на якого відповідач сплачує позивачці аліменти (а.с.8-9).

За нотаріально посвідченими договорами від 6 серпня 2010 p., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали ОСОБА_2 належні їм житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований в смт.Линовиця Прилуцького району по вул.Миру №20 за 26921, грн.(загальною площою 52,7 кв.м. та житловою 24,3 кв.м., прибудована Б-1 літня кухня, В-1 з погребом та огорожа) розташовані за тією ж адресою земельні ділянки, відповідно площею 0,1456 га та 0,0963 га (11741,18 грн. та 1177,00 грн.). (а.с.11-16).

Як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1, згадані житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями та дві земельні ділянки, косарка (8500 грн.), обрискувач (4200 грн.), вирощений ними обома та зданий ТОВ «Цукровик» урожай кукурудзи в 2010 p., за що відповідач отримав від останнього 15000 грн. уже після їхнього розлучення, є спільною сумісною власністю , як придбані подружжям під час спільного проживання в шлюбі, в звязку з чим частки кожного з подружжя є рівними в цьому майні. Тому ОСОБА_1 просить суд врахувати факт проживання з нею спільного малолітнього сина ОСОБА_5, недостатню участь батька-відповідача в утриманні та вихованні цієї дитини, відступити від начала рівності часток в майні подружжя, визнати за нею право власності на 2/3 частини вищезгаданого будинку з господарсько-побутовими будівлями та на 2/3 частини кожної земельної ділянки, стягнути з відповідача в її користь 8466,67 грн. грошової компенсації в рахунок вартості згаданих косарки та обприскувача, якими фактично користується відповідач, як фахівець-тракторист, 10000 грн. в рахунок компенсації 2/3 частин виручених коштів за зданий урожай кукурудзи, а також понесені нею судові витрати по справі.

ОСОБА_3 предявив зустрічний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення з них 30000 грн., які навесні 2010р. він позичив до кінця 2010р. (розписка від 15 квітня 2010р. на а.с.42) першому для купівлі будинку з господарсько-побутовими будівлями розташованими в смт.Линовиця по вул. Миру №20 та обох земельних ділянок, оскільки син та невістка ОСОБА_1 забажали проживати окремо від його (ОСОБА_3Б.) сімї, але своїх коштів не мали для придбання будинку та присадибних ділянок. Після свого розлучення син-відповідач наприкінці січня 2011 року перейшов на постійне місце проживання в його (ОСОБА_3Б.) садибу, і на його запитання про час і спосіб повернення боргу заявив, що він не має таких коштів, що єдиним способом для цього є продаж вищезгаданого будинку, в якому з тих пір і до цього часу ніхто не проживає. На початку березня ц. р. син-відповідач повідомив йому про предявлення до нього ОСОБА_1 первісного позову, який зачіпає його (ОСОБА_3Б.) інтереси, а тому він просить в порядку забезпечення свого позову накласти арешт на спірні вищезгадані будинок та обидві земельні ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги, а ОСОБА_2 їх визнав частково та згоден на визнання за нею права власності на половину всього спільного майна подружжя, за виключенням виручених за зданий в ТОВ «Цукровик» урожаю кукурудзи коштів, які були витрачені на потреби їхньої сімї, та належних його батькові ОСОБА_3

косарки та обприскувача, які перебували в його тимчасовому користуванні, що підтвердив суді й останній.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав зустрічний позов, який визнав з наведених у ньому підстав відповідач ОСОБА_2 та який не визнала в суді позивачка ОСОБА_1 з тих мотивів, що обоє останніх проживають разом і могли домовитися між собою про позику другим у першого 30000 грн. на купівлю спірних будинку та обох земельних ділянок, які в дійсності були придбані за їхні (цього подружжя) кошти.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши подані ними докази по справі, необхідно задовольнити первісний позов частково в межах визнаного відповідачем ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов повністю з таких правових підстав.

Зокрема, всупереч передбачених ст.ст.57-68 ЦПК України обовязку доказування, подання доказів, їх належності, допустимості та переконливості перед іншими досліджуваними доказами щодо предмету спору позивачка ОСОБА_1 обмежилася голослівною заявою про придбання нею під час спільного проживання в юридичному шлюбі з відповідачем ОСОБА_1

0.1. косарки ротаційної та обприскувача, але не спромоглася назвати точну вартість, час та джерело придбання цих двох товарів, за твердженням відповідача та його батька-позивача ОСОБА_3, саме останній за свої кошти купив У СПД ОСОБА_8 07.03.09р. згадані косарку та обприскувач, вартістю 7100 та 4500 грн. відповідно, що підтверджується накладною №25 від цієї ж дати (а.с.37).

Отже, відповідно до ст.ст.316, 317, 319, 321, 325, 328, 655, 656, 658 ЦК України ОСОБА_3

1.Б. набував право власності на згадані косарку та обприскувач на підставі договору купівлі- продажу від 07.03.09р., у звязку з чим йому належить непорушне право на володіння, користування та розпорядження цим майном, а тому не можуть бути прийняті до уваги безпідставні претензії ОСОБА_1 на це майно. Згідно довідок Ковтунівської сільської ради Прилуцького району №№74,92 від 11 та 23 березня ц.р., позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 працює на посаді сільського голови цієї сільської ради , його зарплата за 2008-2010 p.p. становить 32022,89 грн., 34998,46 грн. та 40013,83 грн. (всього - 107024, 18 грн.), в особистому селянському господарстві тримав щорічно по 3 корови , 6,5 та 4 свиней, з 2001р. має в особистому користуванні земельну частку (пай), площею 9,86 га (а.с.38, 43-45). Таким чином дана особа реально могла позичити своєму сину-відповідачу та невістці-позивачці 15 квітня 2010 року 30000 грн. для купівлі цій молодій сімї спірних будинку з господарсько- побутовими будівлями та обох присадибних ділянок, що також підтверджується письмовою розпискою відповідача від цієї ж дати (а.с. 42), показаннями останнього та позивача у судовому засіданні, та передує нотаріальному посвідченню правочинів про придбання цих обєктів нерухомості від 06.08.2010р.

З цього приводу всі три сторони підтвердили факт підшукування житла для подружжя ОСОБА_2І та ОСОБА_1, перший заперечував наявність у них коштів на придбання свого житла, а друга подекларувала свою 1-річну зарплату в 12567,64 грн. за період з травня 2009р. по квітень 20 Юр включно (а.с.25), що явно не співрозмірно з вартістю вищезгаданих трьох обєктів нерухомості навіть при гаданому більшого розміру однорічного заробітку її чоловіка- відповідача, зважаючи на необхідність регулярного харчування цих осіб та їхньої дитини, придбання для них одягу, взуття, дитячих речей, побутової техніки та створення необхідних побутових умов для цієї молодої сімї.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 15.04.2010р. фактично відбувся письмовий договір позики 30000 грн. для купівлі спірних житлового будинку та двох присадибних земельних ділянок, саме для цієї мети були витрачені дані кошти в сумі 29716,08 грн. в інтересах молодої сімї подружжя ОСОБА_2, а тому по закінченню 2010р. збіг строк дії даного договору позики і позичальник ОСОБА_3 вправі вимагати повернення йому по /г частині боргу від сина-позичальника та його бувшої дружини ОСОБА_1, як це передбачено ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, тобто по 14 858,04 грн. з кожного, а не всолідарному порядку як помилково зазначено позичальником.

Відповідно до правил ст.ст. 60-63,68,69 ч.І, 70 СК України подружжям ОСОБА_2І та ОСОБА_1 придбані в період спільного проживання в шлюбі спірний будинок з гоподарсько- побутовими будівлями та дві присадибні земельні ділянки , розташовані в смт.Линовиця по вул.Миру №20, необхідно визнати їхньою спільною власністю, у звязку з чим кожен з них має

право на половину цього майна, безвідносно до наявності та розміру заробітку (доходу) в кого- небудь з них, оскільки ОСОБА_3 проживає зі своєю дружиною та малолітнім сином у своїй садибі, забезпечений окремим житлом, і не претендує на вищезгадані обєкти права спільної сумісної власності даного подружжя, як такі.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та пояснень ОСОБА_1 не випливають вимоги про конкретні способи та порядок поділу даних обєктів права спільної сумісної власності, тобто відсутній спір з цього приводу, а тому немає правових підстав для відступу від начала рівності часток в даному майні подружжя, в т.ч. з мотивів проживання з нею малолітнього сина ОСОБА_5, безпідставного і бездоказового твердження її про недостатню участь батька-відповідача в утриманні та вихованні цієї дитини. На думку суду, відступ від начала рівності часток у спільному майні подружжя доцільний при розподілі такого в натурі. Безпідставною і недоведеною відповідними доказами ОСОБА_1 необхідно визнати її вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 будь-якої грошової компенсації за врожай кукурудзи 2010р., оскільки заперечення останнього про витрачання виручених коштів в інтересах їхньої сімї не спростовано в суді позивачкою

Задовольняючи таким чином обидва позови суд на підставі ст.ст. 79-83, 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 171 грн. в рахунок понесених нею судових витрат по цій справі (51 грн. - судовий збір та 120 витрати на інформаційно-технічне забезпечення ), а також в користь держави 148,2 грн. недоплаченого судового збору по цій справі; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 по 208,5 грн. в рахунок понесених ним судових витрат по цій справі (297 грн. судовий збір та 120 витрати на інформаційно-технічне забезпечення ).

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований в с.Линовиця Прилуцького району Чернігівської області по вул.Миру,20, вартістю 13460,5 грн., на 1/2 частину земельних ділянок площею 0,1456 га та 0,0963 га, вартістю 5870,59 грн. та 588,5 грн. відповідно, розташованих за тією ж адресою, тобто всього загальною вартістю - 19919 ( девятнадцять тисяч девятсот девятнадцять) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 171 грн. в рахунок понесених нею судових витрат по цій справі, а також в користь держави 148,20 грн. недосплаченого судового збору по цій справі.

ОСОБА_1 в решті позовних вимог - відмовити за їх безпідставністю.

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 по 14858,04 грн. боргу та по 208,5 грн. в рахунок понесених ним судових витрат, тобто всього - по 15066 ( пятнадцять тисяч шістдесят шість) грн. 54 коп. з кожного.

Для забезпечення позову ОСОБА_3 накласти арешт на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований в с.Линовиця Прилуцького району Чернігівської області по вул.Миру 20, та розташовані за цією ж адресою обидві вищезазначені земельні ділянки.

Апеляційна скарга на дане судове рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його роголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя А.Кантур