Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2011 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Мавроді Р.Ф.

за участю секретаря Ганжа Т.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності мотивуючи тим, що 03 лютого 1999 року він домовився з гр. ОСОБА_3 про продаж йому належної їй на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Добропілля, Донецької області.

По досягнутій між ними усній домовленості позивач заплатив ОСОБА_3 обумовлену суму грошових коштів та приступив до ремонту квартири і за згоди власниці вселився в квартиру зі своєю родиною.

На підтвердження укладеного між ними договору гр. ОСОБА_3 була написана розписка, яка підтверджує їх спільне волевиявлення щодо угоди купівлі-продажу та факт отримання нею грошових коштів.

Оформити договір купівлі-продажу квартири нотаріально сторони не встигли, оскільки, 15 червня 1999 року гр. ОСОБА_3 померла.

Всі істотні умови, що випливають з угоди купівлі-продажу ними було виконано продавцем квартиру позивачу було передано, позивачем її прийнято та сплачено за неї визначену суму.

Просить визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Добропілля, Донецької області, між мною та ОСОБА_3 дійсним та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру.

У попередньому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у попередньому судовому засіданні просив розглянути справу з попереднього судового засідання, зазначені вище обставини фактичної купівлі-продажу квартири підтвердив, проти задоволення позову він не заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 домовився з гр. ОСОБА_3 про продаж йому належної їй на праві приватної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Добропілля, Донецької області.

По досягнутій між ними усній домовленості позивач заплатив ОСОБА_3 обумовлену суму грошових коштів та приступив до ремонту квартири і за згоди власниці вселився в квартиру зі своєю родиною.

На підтвердження укладеного між ними договору гр. ОСОБА_3 була написана розписка, яка підтверджує їх спільне волевиявлення щодо угоди купівлі-продажу та факт отримання нею грошових коштів, яка була досліджена в судовому засіданні..

Оформити договір купівлі-продажу квартири нотаріально сторони не встигли, оскільки, 15 червня 1999 року гр. ОСОБА_3 померла.

Всі істотні умови, що випливають з угоди купівлі-продажу ними було виконано продавцем квартиру позивачу було передано, позивачем її прийнято та сплачено за неї визначену суму.

Правовідносини з урахуванням часу їх виникнення, підлягають врегулюванню з застосуванням норм Цивільного кодексу Української РСР в ред. 1963 року.

Так, згідно ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Частина 2 статті 47 ЦК УРСР передбачає, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до ст. 328 ЦК України в ред. 2003 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст.41 Конституції України право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, робити у відношенні свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону.

Тож, враховуючи виконання з боку сторін всіх істотних умов договору, що підтверджується відповідною розпискою про отримання коштів за угодою, і той факт, що визнанням права власності на спірну квартиру не порушуються нічиї права та інтереси, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 47, 224, 227 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 328 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 5,10,60,174, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, м. Добропілля, Донецької області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, м. Добропілля, Донецької області

Рішення є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації в Добропільському бюро технічній інвентаризації.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя Р.Ф. Мавроді

29.12.2011