г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 2-162/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2011 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ладухіній І.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і в редакції від 26.11.2010 року просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № KRIOGK00150572 від 05.10.2006 року у розмірі 371 727 грн. 27 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.10.2006 року між ним та відповідачем було укладено вищезазначений кредитний договір, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 192 000 грн. 00 коп. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на придбання житла, а також у розмірі 32 039 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів, строком до 04.10.2021 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу готівкові кошти в розмірі 192 000 грн, а також кошти у розмірі 32039 грн на сплату страхових платежів, за рахунок яких Банк за дорученням позичальника щорічно перераховує необхідну суму коштів згідно Договорів страхування заставного майна та особистого страхування. Відповідач в порушення норм чинного законодавства України та умов кредитного договору, свої зобовязання за кредитним договором не виконує з жовтня 2008 року та допускає прострочення погашення суми наданого кредиту і відсотків за його користування. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач, станом на 05.10.2010 року має заборгованість 371 727 грн. 27 коп., яка складається з наступного:

- 193 007, 71 грн заборгованість за кредитом;

- 109 122, 33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 8 832, 00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 60 765, 23 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, надавши суду письмові заперечення і пояснивши, що банк з першого її платежу постійно допускав порушення умов кредитного договору по нарахуванню та утриманню процентів за користування кредитними коштами, а також безпідставно, в супереч діючих Законів України, з 01.02.2009 року незаконно в односторонньому порядку змінив розмір кредитної ставки, збільшивши її, що у своєї сукупності привело до незаконного нарахування заборгованості в цілому, розмір якої не відповідає дійсності. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, підтримав думку відповідача і також просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

05.10.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № KRIOGK00150572, відповідно до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу готівкові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на придбання житла в розмірі 192 000 грн., а також кошти у розмірі 32039 грн. на сплату страхових платежів, на сплату страхових платежів, строком до 04.10.2021 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, строком до 04.10.2021 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с. 9-12).

Позивачем зазначається, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та умов кредитного договору, свої зобовязання за кредитним договором не виконує з жовтня 2008 року та допускає прострочення погашення суми наданого кредиту і відсотків за його користування. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач, станом на 05.10.2010 року має заборгованість 371 727 грн. 27 коп. (а.с. 6-8).

Проте, на думку суду нарахування зазначеної суми заборгованості сталося з порушенням вимог чинного законодавства України з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Законом України № 661-VІ від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» були внесені зміни до Цивільного кодексу України і Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме:

- Цивільний кодекс України було доповнено статтею 1056-1 «Проценти за кредитним договором», відповідно до якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

- Статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» доповнено частиною четвертою такого змісту: Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів позову, а саме з розрахунку заборгованості (а.с. 6-8) банк збільшив розмір процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку 01.02.2009 року, при тому що стаття 1056-1 ЦК України та частина 4 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що були внесені відповідно у Цивільний кодекс України та Закон України «Про банки і банківську діяльність» згідно Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI набрали чинності 09 січня 2009 року.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1- рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, в розмірі - 371727, 27 грн., була нарахована відповідачу з урахуванням збільшення процентної ставки, що є неприпустимим, оскільки позивачем не доведено, що відповідач дала свою згоду на збільшення процентної ставки, а отже позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вищезазначеної заборгованості задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 661-VІ від 12.12.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Попов.