Справа №22ц-1567/11
Категорія: 67 Головуючий в І-й інстанції Сіденко С.І.
Доповідач Фурман Т.Г.

Р І Ш Е Н Н Я
2011 року квітня місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого: Пузанової Л.В.
суддів: Воронцової Л.П.
при секретарі: Третьяковій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами УМВС України в Херсонській області, прокурора Цюрупинського району Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 березня 2010 року в справі за заявою ОСОБА_2 ОСОБА_3, заінтересована особа - ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -
в с т а н о в и л а:
У березні 2010 року ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання її батьків на території України до 24.08.1991 року, зазначаючи, що у відповідності до Міжурядової угоди про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання й роботу на підприємствах й організаціях СРСР від 02.04.1981 року, її батько ОСОБА_2 Мань та мати ОСОБА_4 ОСОБА_5 Хоа з 1989 р. по 1992 р. працювали Каховському заводі залізобетонних виробів та Херсонському паперово-бавовняному комбінаті відповідно. Після закінчення строку Міжурядової угоди та звільнення з вищевказаного підприємства її батьки переїхали до м. Херсона, де проживали в гуртожитку по вул. І.Кулика, 139/4. В 2005 році батьки заявниці виїхали до ОСОБА_6, а вона залишилася проживати на території України в м.Херсоні. На теперішній час заявниця проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлення факту проживання батьків на території України необхідно їй для отримання громадянства за територіальною ознакою, згідно ст.8 Закону України «Про громадянство України».
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 березня 2010 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт постійного проживання батьків заявниці ОСОБА_2 Мань та ОСОБА_4 ОСОБА_5 Хоа до 24.08.1991 року на території України.
В апеляційних скаргах УМВС України в Херсонській області та прокурор Цюрупинського району Херсонської області просять рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи.
Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3 суд виходив з того, що вона належним чином підтвердила своє постійне проживання на території України до 24 серпня 1991 року і цей факт має юридичне значення, оскільки з ним повязано набуття громадянства за територіальним походженням.
Проте, до такого висновку суд прийшов, допустивши порушення норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення порушеного заявницею питання.
Так за змістом ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 просила суд встановити факт її постійного проживання її батьків на території України станом на 24 серпня 1991 року, від якого відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України»залежить вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням особою, яка на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.) постійно проживала на території України є іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство.
Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
На думку колегії, заявницею не надано доказів на підтвердження того, що її батьки на законних підставах постійно проживали на території України з 1989 року.
Із матеріалів справи вбачається, що батьки заявниці знаходилися на території України відповідно до Угоди між Урядом СРСР та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_6 про направлення та прийняття вєтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, а тому проживали на території України тимчасово на період роботи та після її завершення мали повернутися до ОСОБА_6.
Після розпаду СРСР заявниця разом з батьками залишилася проживати в України, однак доказів про отримання дозволу на постійне проживання на території України, так само як і доказів про отримання посвідки на постійне проживання в Україні в установлених Законом України «Про імміграцію»порядку та строк, вона суду не надала.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 24 серпня 1991 року Дінь ОСОБА_5 перебувала на території України на законних підставах, але тимчасово.
До того ж, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суд, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, повинен був встановити той факт, чи подав заявник до компетентного органу зобовязання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянство (підданство) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»), так як при відсутності такої письмово оформленої заяви - зобовязання припинити іноземне громадянство факт проживання заявниці на території України у зазначений нею період не породжує для неї юридичних наслідків і не може бути встановлений судом.
Оскільки, ОСОБА_2 ОСОБА_3, будучи громадянкою ОСОБА_6 не надала суду належних доказів про те, що вона станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, і про те, що вона звернулася до органів МВС України за місцем проживання з відповідною заявою - зобовязанням про припинення громадянства ОСОБА_6 і суд зазначену обставину при розгляді даної справи не досліджував і не встановив, його висновки про те, що факт проживання на території України має для заявниці юридичне значення і про те що цей факт у зазначений нею період часу підлягає встановленню судом, є помилковим.
Крім того, прийнявши до свого провадження та розглянувши по суті заявлені ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги суд не врахував, що відповідно до встановлених ЦПК України принципів цивільного судочинства, право на звернення до суду має кожна особа що до захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В даній справі порушено питання про встановлення факту проживання на території України осіб які до суду за захистом своїх прав не звертались і до участі у справі не залучалися.
Застосувавши до спірних правовідносин Інструкцію «Про порядок прийняття, розгляду та проходження в органах внутрішніх справ України клопотань, заяв, інших документів з питань громадянства України», затверджену наказом МВС України від 30.03.1998 року №211, суд не врахував, що наказом МВС України від 28.05.2001 року №431 зазначений вище наказ №211 від 30.03.1998 року визнаний таким, що втратив чинність у зв'язку з набранням чинності з 01 березня 2001 року Закону України "Про громадянство України" та затвердженням Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Суд прийняв до свого провадження та розглянув по суті заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка в якості заінтересованої особи зазначила ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, в той час як відповідно до п.90 наведеного вище Порядку, повноважним органом щодо вирішення питання про набуття громадянства є управління МВС України в Херсонській області.
Слід зазначити, що при вирішенні даної справи представник органу внутрішніх справ, заперечуючи проти заявлених в ній вимог, не заявляв своїх заперечень щодо достовірності наданих заявницею у підтвердження факту і підстав проживання та місця роботи у спірний період на території України доказів, тому їх достовірність судом не перевірялася в силу закріпленого ст.10 ЦПК України принципу змагальності сторін у цивільному судочинстві та відповідно до ст.60 ЦПК України.
На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги з цього приводу не обґрунтовані належними доказами і не мають правового значення для кінцевого результату перегляду судового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви із наведених вище підстав, зважаючи на те, що відповідно до діючого в Україні цивільного процесуального законодавства суд вправі встановити лише ті факти, які мають для заявника юридичні наслідки.
На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги УМВС України в Херсонській області, прокурора Цюрупинського району Херсонської області задовольнити.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 березня 2010 скасувати і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_2 ОСОБА_3 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання її батьків на території України до 24.08.1991 року.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді