КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-368/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Непши О.І.,

при секретарі - Піроженко А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представника повивача -ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6. ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідачів, Українська товарна біржа, про визнання договору купівлі- продажу рухомого майна недійсним,

встановив:

07 травня 2010 ррку позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним біржовий договір № 970409 купівлі-продажу автомобіля марки Land Rover Range Rover, транзитний реєстраційний номер 15 АС 8562, ідентифікаційний номер SALLPAMJ4MA307261, 1995 року випуску, який укладений 26 грудня 2009 року на Українській товарній біржі між відповідачами, зареєстрований за № 1525.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_7 0.11„ за час якого подружжя придбало вказаний автомобіль. З листопада 2009 року позивачка і відповідач ОСОБА_7 почали проживати окремо. 26 грудня 2009 року ОСОБА_7 з метою приховати згаданий транспортний засіб від поділу як спільне майно подружжя продав його за 2 000 грн. відповідачу ОСОБА_8 на Українській товарній біржі, хоча ринкова ціна автомобіля на той час складала 79 649, 31 грн. Посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст.203, 232 ЦК України, вказуючи, що має право на 1/2 частину майна, набутого за час шлюбу, позивач просить визнати оспорюваний договір недійсним як такий, що укладений без згоди другого з подружжя.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердили.

Відповідач ОСОБА_7 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у позові відмовити. Відповідач пояснив, що фактично придбав автомобіль ще до укладення шлюбу із позивачкою і за кошти, що належали йому особисто, а оформив свідоцтво про реєстрацію Транспортного засобу на своє імя тільки у 2008 році: більше того, позивачка була обізнана про відчуження автомобіля і на момент його продажу заперечень не мала, в подальшому склала нотаріально засвідчену заяву від 12 лютого 2010 року, у якій вказала, що не має до відповідача претензій матеріального характеру, у тому числі і у разі розірвання шлюбу. Також в наданих суду запереченнях вказали на безпідставність позовних вимог з огляду на Положення ст.203, ст.232 ЦК України, оскільки вказані норми закону встановлюють можливість визнання договору недійсним у разі зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною, а таких обставин при розгляді справи не встановлено (а.с.25-26).

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і також просив суд залишити позов без задоволення. Пояснив,що дізнався від відповідача ОСОБА_7, що той бажає позбутися вказаного вище автомобіля, тому що останній перебуває в незадовільному технічному стані. Відповідач придбав транспортний засіб, а в подальшому зробив автомобілю капітальний ремонт.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про час і місце судового розгляду сповіщалася судом завчасно і належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила, будь-яких заперечень з приводу позову не надала.

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони уклали шлюб 25 серпня 2007 року (а.с.10).

В подальшому рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 березня 2010 року, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.29, 67).

У відповідності до нотаріально посвідчених довіреностей попередній власник автомобіля ОСОБА_9 уповноважила ОСОБА_7 на розпорядження належним їй автомобілем Range Rover 13 вересня 2007 року (а.с.45), а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВЕС № 057129 на імя ОСОБА_7 отримане ним лише 30 серпня 2008 року (а.с.46).

Відповідно до біржової угоди № 970409 купівлі-продажу транспортного засобу, яка укладена 26 грудня 2009 року na Українській товарній біржі за реєстровим № 1525, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_6 Купив автомобіль марки Range Rover 4.6 V4554 HSE, транзитний номерний знак 15 АС 8562, ідентифікаційний номер (VIN-код) SALLPAMJ4MA307261, 1995 року випуску за 2 000 грн. (а.с.6)

В той же час у відповідності ідо звіту № 773 про оцінку транспортного засобу від 26 грудня 2009 року ринкова ціна згаданого автомобіля складає 79 649, 31 грн. (а.с.7-8).

Згідно з копією нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 12 лютого 2010 року остання відмовилася від претензій матеріального характеру до свого чоловіка ОСОБА_7 щодо майна придбаного подружжям у шлюбі, у тому числі і у випадку розірвання шлюбу (а.с.28).

11 березня 2010 іншою нотаріально посвідченою заявою позивачка анулювала свою заяву від 12 лютого 2010 року (а.с.60).

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до таких висновків.

За загальним правилом ч.І ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

В той же час, ст.65 СК України встановлює, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і/або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має: бути подана письмово.

Як визначає ч.2 ст.31 ЦК України, правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

На думку суду, з урахуванням викладених положень законодавства, договір купівлі- продажу автомобіля, навіть бувшого у використанні, ринкова вартість якого наближається до 80 000 грн., не можна визнати дрібним побутовим. Автомобіль такої вартості, безумовно, є цінним майном в розумінні ст.65 СК України.

За таких обставин, згідно вимог тієї ж норми, згода позивачки на відчуження вказаного транспортного засобу однозначно мала б бути подана хоча б у простій письмовій формі, при чому, на думку суду, перед укладенням угоди або в день її укладення.

Суд не може розцінити заяву позивачки від 12 лютого 2010 року про відсутність у неї матеріальних претензій до чоловіка! (а.с.28) як її згоду саме на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля від 26 грудня 2009 року, по-перше, через те, що заява складена вже після угоди, яка відбулася, а по-друге, ще й через її неконкретність та невизначеність змісту.

Суд не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_7 про те, що він придбав згаданий автомобіль до шлюбу, про що свідчить розписка продавця від 20 серпня 2007 року про отримання нею 10 000 грн. і передачу автомобіля (а.с.44), тому що вони не стосуються предмету спору, а про поділ майна чи визнання за нею права власності на автомобіль позивачка не заявляла.

За викладених обставин суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову.

Суд розподіляє судові витрати по справі у відповідності до правил ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 понесені останньою судові витрати по справі у рівних частках, а саме з кожного - по 25, 50 грн. судового збору та по 60.: 00 грн., які до набрання сили Законом України «Про судовий збір» і внесення з 01 листопада 201 її року відповідних змін до ЦПК України, були сплачені позивачкою як витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.2-3).

Керуючись ст.ст.208,2 І 3-215. 218 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Визнати недійсним біржовий договір № 970409 купівлі-продажу транспортного засобу, а саме - автомобіля марки Land Royer Range Rover 4.6i V8 HSE, державний реєстраційний номер BE 2292 AT (попередній державний реєстраційний номер - BE 0317 AO), ідентифікаційний номер (VJN-код) SALLPAMJ4MA3 07261,1995 року випуску, який укладений 26 грудня 2009 року на Українській товарній біржі між покупцем ОСОБА_6 та продавцем ОСОБА_7, зареєстрований за № 1525.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір; у сумі 25 (двадцять пять) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60 (шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 25 (двадцять пять) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 60 (шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 08 листопада 2011 року

Суддя: О.І.Непша