Категорія: спадщина Доповідач Борова С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2011 року судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі

Головуючого- судді Борової С.А.

Суддів Пшенічної Л.В., Івах А.П.

При секретарях Чабан А.В. , Варюшичевій А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2011р.

По справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування,-

Встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду зазначеним вище позовом , посилаючись на те, що відповідачка є онукою, а вона донькою померлої 29.06. 2009 р. ОСОБА_3 Мати потребувала стороннього догляду у звязку з похилим віком та станом здоровя. Вона надавала таку допомогу матері. Але вона потребувала допомоги і онуки. Яка мала можливість її надавати, розуміла це, але не надавала її, тому така особа усувається від спадкування.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Усунено від права на спадкування після померлої ОСОБА_3 ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають матеріалам справи. Суд не взяв до уваги, що вона не мала матеріальної можливості допомагати бабусі, а також її вік- була неповнолітньою на той час. Взяв до уваги пояснення свідків зі сторони позивачки, та не врахував пояснень свідків з її сторони.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у їх прийнятті.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 214 ЦПК України передбачає, що при вирішенні справи суд повинен: встановити наявність обставин ( фактів), якими були обґрунтовані вимоги і заперечення, та підтвердити доказами, визначитися щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, які підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Задоволенні позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що померла ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги, у тому числі ОСОБА_1, яка мала можливість надавати таку допомогу, свідомо уникали від своїх обовязків. Не надала доказів на підтвердження своїх заперечень.

Рішення судом ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

До такого висновку судова колегія прийшла виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є донькою померлої 29.06.2009 р. ОСОБА_3, ОСОБА_1 є онукою померлої.

Донька та онука є спадкоємицею на майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3 Батько ОСОБА_1, та син ОСОБА_3 помер до смерті матері, тому ОСОБА_1 є спадкоємицею за правопредставленням на частку батька, яка б йому належала у спадщині.

Спадкоємиці спадщину прийняли, звернувшись з відповідними заявами та у встановлений законом строк до нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані

Суд першої інстанції вірно з вимогами зазначеного чинного законодавства, ч. З п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» прийшов до висновку про безпорадний стан спадкодавця- Чурилова Н.О. була людиною похилого віку, інвалідом 2 групи та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Зазначені обставини не оспорювались сторонами, підтверджені відповідними медичними довідками та поясненнями свідків.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Потребу померлої у допомозі онуки не спростовувала сам відповідачка, пояснивши, що дійсно бабуся хворіла, погано передвигалася, їй потрібна була стороння допомога.

Вона таку допомогу надавала по мірі можливості. Оскільки навчалася, сама отримувала тільки стипендію та допомогу по втрату годувальника.

Разом з тим, на підтвердження своїх заперечень доказів не надала.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що бабуся тяжко хворіла, майже не виходила з квартири. До неї часто приходив лікар та приїзджала швидка допомога. Допомогу надавала донька. Але донька разом не мешкала з матірю та працює, а тому бабуся вимушена була звертатися до них по допомогу- купити хліб, ліки. Онука часто проходила повз будинок, але до бабусі заходила вкрай рідко, та і то за грошима. Померла потребувала не стільки матеріальної допомоги від онуки, а фізичної та моральної. Таку допомогу онука могла надати, знала про це, але не надавала її.

Зазначені свідки є сусідами, медичними працівниками, безпосередньо спілкувалися з померлою. Пояснення свідків -родичів та близьких зі сторони відповідачки не спростовують докази надані на підтвердження позовних вимог.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим доказам, поясненням сторін, запереченням відповідачки.

Її посилання на відсутність матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу бабусі, її неповнолітній вік, навчання за межами населеного пункту , де вони мешкають , юридична необізнаність при розгляді справи не спростовує висновків суду з огляду на вищевикладене.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 303,304,307, 308,31 1-313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2011 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий- Судді