Лисянський районний суд Черкаської області
__________________________________________________________________________________________________________________
15.07.2011 Справа №: 2-13/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Золотоверхого О.І.

при секретарі Гонтар І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом Агрофірми Українадо ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся в суд з позовом і просить зобовязати відповідача ОСОБА_1 повернути ПП Агрофірма Україна32 тони незаконного отриманого цукру та судові витрати. Свої вимоги представники позивача мотивують тим, що в квітні 2008 року між ПП Агрофірма Україна(орендар) та СПП Біле озеро(суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 180,6 га на землях Камянобрідської сільської ради Лисянського району (договір № 5 від 14.04.2008 року). Ця земельна ділянка фактично була передана суборендарю відповідно до акту прийому-передачі від 14.04.2008 року. Відповідно до п. 4.1 договору орендна плата сплачується в безготівкову порядку в розмірі 1250 гривень за 1 га. 14.04.2008 року між ПП Агрофірма Україната СПП Біле озероукладено додаткову угоду до договору суборенди, згідно якої розрахунок може провадитися в натуральній формі, зокрема цукром. 14.05.2008 року на адресу СПП Біле озеровід ПП агрофірма Українабуло направлено лист з проханням провести оплату за суборенду землі продукцією, а саме цукром. На виконання умов договору 13 червня 2008 року СПП Біле озерозгідно накладної № БО-0000020 відвантажило ПП Агрофірма Українацукор в кількості 32 тони на загальну суму 112000 гривень, який прийняв відповідач ОСОБА_1 за довіреністю № 314804 ЯОЯ від 13 червня 2008 року. Проте станом на 13 червня 2008 року ОСОБА_1 не був директором ПП Агрофірма Українаі не мав права приймати даний цукор, поскільки постановою господарського суду Черкаської області від 28 лютого 2008 року ПП Агрофірма Українавизнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ініціюючого кредитора ОСОБА_2 податкову інспекцію у Лисянському районі.

Як указано в позовній заяві станом на 13 червня 2008 року ОСОБА_1 не являвся керівником підприємства, а тому не мав права на отримання товару та розпорядження ним.

Цукор, який отримав ОСОБА_1 зник, по бухгалтерській документації не облікувався. Тому позивачі просили зобовязати ОСОБА_1 повернути 32 тони цукру.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він працював директором ПП Агрофірма Українав Лисянському районі. Відповідно до оренди земельних ділянок, укладених між ПП Агрофірма Україната власниками земельних ділянок, орендну плату агрофірма повинна сплачувати в натуральному вигляді.

14 квітня 2008 року між ПП Агрофірма Україната СПП Біле озероукладено договір суборенди і розрахунок за договором суборенди проводився в натуральній формі тобто цукром.

Він дійсно отримав відповідно до договору суборенди від СПП Біле озеро32 тони цукру на суму на 112 тисяч гривень. Але у звязку з тим, що в селі основна маса власників земельних паїв мають підсобне господарство, та на їх прохання видати орендну плату зерном, він 14 червня 2008 року обміняв цукор на зерно в кількості 126 тон, які видав власникам паїв по відомості. Твердження представника позивача, що на момент отримання цукру, на червень 2008 року він не мав права приймати цукор та розпоряджатися ним, поскільки за рішенням господарського суду від 28 лютого 2008 року ПП Агрофірма Українабула визнана банкрутом не відповідає дійсності, поскільки після прийняття вищевказаного рішення він продовжував виконувати обовязки директора, у нього була печатка та штампи агрофірми, про що свідчать відтиски печатки на червень 2008 року на накладних та наказах. Він виконував обовязки директора до моменту вилучення у нього печаток податковою інстанцією.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд вважає, що позов задоволенню не підлягає із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював директором ПП Агрофірма Українав Лисянському районі і йому надано право укладати договори від імені агрофірми.

14 квітня 2008 року між ПП Агрофірма Українаукладено договір суборенди з СПП Біле озерона земельну ділянку у розмірі 180,6 га. Відповідно до додаткової угоди від 14 квітня 2008 року орендна плата сплачується суборендарем в безготівковому порядку в розмірі 1250 гривень за 1 га орендної площі або ж розрахунок може проводитися в натуральній формі, зокрема цукром. 14 травня 2008 року ПП Агрофірма Українанаправила лист СПП Біле озеро, в якому просила провести розрахунок цукром. Лист підписаний ОСОБА_1 та скріплений печаткою.

По видатковій накладній від 13 червні 2008 року СПП Біле озеропередано ПП Агрофірма Україна32 тони цукру на загальну суму 112 тисяч гривень. Цукор за дорученням від 3 червня 2008 року отримав ОСОБА_1

Виходячи з пояснень ОСОБА_1 проте, що він цукор обміняв на зерно у ОСОБА_3 свідчить запис на накладній № 1 від 13 червня 2008 року, де знаходиться печатка та підпис ОСОБА_1

Із показів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що дійсно вони та інші власники земельних паїв просили ОСОБА_1, щоб він розрахувався за оренду земельних ділянок зерном, так як це для них було вигіднішим ніж цукром, поскільки у них є підсобне господарство і їм краще отримати орендну плату зерном.

Згідно відомості орендодавців на отримання зерна за 2007-2008 рік всього 58 осіб вони отримали зерно кожний по 3500 кілограм.

За рішенням господарського суду Черкаської області від 28 лютого 2008 року ПП Агрофірма Українавизнана банкрутом. Ліквідатором призначено Лисянську податкову інспекцію. Але в процесі ліквідаційної процедури печатки і штампи та інші документи у ОСОБА_1 не вилучалися до липня 2008 року. Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 на цей період виконував обовязки директора ПП Агрофірма Українаі мав право розпоряджатися майном відповідно до укладених договорів. Про те, що печатка та штампи знаходилися у ОСОБА_1 підтверджується тим, що всі печатки на договорах, довіреностях та інших документах являються дійсними.

Зокрема, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 13 червня 2008 року мав право на обмін цурку на зерно на прохання власників земельних паїв.

Тому суд вважає не доведеним, що ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах, навмисно по бухгалтерських документах привласнив цукор без будь-яких законних підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.15,16, 387 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства Агрофірма Українадо ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області на протязі десяти днів після проголошення.

Суддя Золотоверхий О. І.