Справа № 2-22/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2011року Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Мазурчака А.Г.

за участю секретаря Ліщишеної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної власності та поділ спільного майна подружжя , -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 в якому вказує, що в серпні 2007 року ОСОБА_1.В. за власні кошти було придбано автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп Пр ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2, які в послідуючому було зареєстровано на її ім'я.

У зв'язку з тим, що відповідач є бувшим чоловіком позивача, а вона часто та на тривалий час виїжджає на роботу за кордон, то вона попросила його обслуговувати належний їй автомобіль та причіп і по необхідності допомагати на ньому дітям, на що він погодився.

Для цього ОСОБА_1 під час оформлення реєстраційних документів на вказані транспортні засоби вказала та записала в них відповідача, як особу, що має право керувати даним автомобілем та причепом.

Після чергового приїзду із-за кордону, у 2009 році позивач з відповідачем посварились і вона попросила його повернути належні їй на праві власності автомобіль та причіп. Однак, відповідач повертати вказані речі відмовляється, тобто протиправно позбавив її права власності на автомобіль та причіп.

Просить витребувати у ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп Пр ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому вказує, що спірними транспортними засобами він володіє на законних підставах, так як вони були придбані ним та ОСОБА_1 в період спільного проживання і тому є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджує сама ОСОБА_1 в своїй першій позовній заяві від 16 квітня 2010 року . З моменту придбання автомобіля та причіпа, тобто з 2007 року, він володіє та користується даними транспортними засобами, що підтверджує той факт, що дане майно вони купили разом з ОСОБА_1

Спільне життя у них не склалось, тому виникла необхідність в поділі спільного майна подружжя. Вартість автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 відповідно до довідки ОСОБА_4 «Укравтоваз »становить 61678 гривень, вартість причіпу легкового ПР ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 3500 гривень.

Вважає за доцільне спільне майно поділити наступним чином: визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на 1/2 автомобіля.

Просить розділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та на 1/2 причіпа легкового ПР ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2; за ОСОБА_1 право власності на 1/2 автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та визнавши за нею право власності на 1/2 причепа легкового ПР ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 її позов підтримав, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав і пояснив, що шлюб між сторонами розірвано 22.12.1999 року, а автомобіль та автопричіп придбано ОСОБА_1 через 8 років, за кошти зароблені ОСОБА_1 за кордоном, попередню заяву від 16.04.2010 р. написана від імені позивачки найнятим нею юристом, який невірно виклав надані позивачкою факти, в звязку з чим позовні вимоги в подальшому було змінено. Наявність у техпаспорті на автомобіль та автопричіп прізвища ОСОБА_2 як особи , яка має право керування даним автомобілем не стверджує його права власності на нього та причіп. В 2009 році під час чергового приїзду із-за кордону ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посварились і він відмовляється повернути належний їй автомобіль.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 не визнали, зустрічний позов підтримали і пояснили, що після розірвання шлюбу вони продовжували епізодично проживати разом . В 2001 році вона поїхала на роботу в Італію, а в 2002 році він також поїхав в Італію, де залишився нелегально працювати до 2007р., проживав із ОСОБА_1 в одній квартирі , але не вважає це за нормальне життя, кожен зароблені ним гроші зберігав окремо. 6 400 євро він частинами передавав водіями автобусів на Україну на збереження своїй сестрі ОСОБА_6 Потім він передзвонив сестрі , щоб та передала сину ОСОБА_7 6400 ЄВРО для купівлі автомобіля, оскільки той мав намір займатись бізнесом. У 2007р. ОСОБА_1 приїжджала на Україну, вона продала АУДІ сина, який придбано за його кошти і за виручені кошти придбала ВАЗ 210214 та причіп. Він повернувся пізніше і у 2008 році і при реєстрації даних транспортних засобів ОСОБА_1 його вписала в техпаспорт як особу яка має право керування даним автомобілем та користуватись причепом і знову поїхала за кордон.

В подальшому ОСОБА_2 змінив пояснення і повідомив, що із 1999р. він із ОСОБА_1 спільно не проживав і спільного господарства не вів, а те що було в Італії на вважає за спільне життя. Він передзвонив сестрі , щоб та передала ОСОБА_1 6400 ЄВРО на покупку автомашини НИВА , на покупку вказаної автомашини гроші були спільні. Автомашину вона придбала за його усним дорученням. Просить визнати автомобіль марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп ПР ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2 спільною власністю, визнати за ним право на ? спірного автомобіля та причепа.

Суд, вислухавши осіб, беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов слід задоволити, в задоволенні зустрічного відмовити виходячи з наступного.

22.12.1999 року відділом РАЦС Тиврівського районного управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 актовий запис № 160, що стверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу .

31.08.2007 р. ОСОБА_1 у ТОВ «Джержман-Центр»придбала автомобіль Лада- 21214, загальною вартістю 43700 грн., що стверджується довідкою ТОВ «Джержман-Центр»та довідкою рахунок № 597069 від 31.08.2007 р.

08.04. 2008 року Немирівським МРЕВ ДАІ на ім»я ОСОБА_1 видано свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіпа Пр ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2.

Таким чином, на момент придбання спірного майна сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а отже подружжям не були.

Згідно ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка і чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Однак доказів спільного проживання сторін в період придбання спірного майна суду не надано.

Доводи ОСОБА_2 , що спірне майно придбано за спільні з ОСОБА_1 кошти свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Так, свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучені . За кордон вони поїхали кожен окремо і приїхали також окремо, мама приїжджала в 2007, 2008р.р.., а батько в 2008 р., за кордоном вони проживали разом, однак мама мала свої гроші, а у батька свої , які він передавав на зберігання своїй сестрі ОСОБА_6 На будівництво вони йому гроші передавали обоє.

Батько через тітку- Коваль Н.М. дав йому 6400 євро для того, щоб він придбав автомобіль і міг займатись бізнесом. Кошти батько надав безповоротно, без будь-яких умов про їх повернення. За вказані кошти він придбав автомобіль АУДІ . На вказаному авто він скоїв ДТП і йому довелось брати кредит для відновлення пошкодженого ним автобуса та автомобіля ТАВРІЯ, а також оплатити вартість перебування автомашини на штрафмайданчику ДАІ. Після відновлення власного автомобіля АУДІ він дав доручення матері , яка на той час перебувала в Україні на продаж вказаного авто. За виручені кошти він погасив свої борги. АУДІ продали 31.08.2007р. за 4500 доларів США . Автомобіль ВАЗ 210214 та автопричіп мати придбала за свої особисті кошти, потім знову поїхала до Італії , а машину та причіп залишила у батька , щоб той допомагав йому на будівництві.

Сідок ОСОБА_9 дав показання про те, що із січня 2006 року бачив , що ОСОБА_8 їздив на автомобілі КАМАЗ. ОСОБА_10 у нього була автомашина АУДІ, потім приїхала ОСОБА_1 колишня дружина ОСОБА_2 і на її прохання він пригнав АУДІ на ринок , де вона із першого разу її продала. ОСОБА_10 вона сама купила автомобіль НИВА , але за які кошти йому невідомо.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що її брат ОСОБА_2 був на заробітках в Італії протягом п»яти років . Туди він їздив до жінки, з якою був розлучений. По частинах він передав їй шість тисяч чотириста євро, потім ОСОБА_1 зателефонувала, щоб їхньому сину ОСОБА_8 передати гроші , які були в неї на збереженні. Дані кошти вона ОСОБА_10 передала особисто. За них він купив автомобілі АУДІ, яку розбив , а потім купив інший автомобіль . Після нього купив Ниву.

Свідок ОСОБА_11 показав, що його дядько ОСОБА_2 передавав його матері ОСОБА_6 гроші на зберігання. Дядько телефонував матері і ОСОБА_10 забрав гроші. Саша забрав вказані гроші і купив собі ОСОБА_9, яку розбив і продав. Саша також говорив ,що батько надсилав йому гроші , щоб купити інжектор на автомобіль. ОСОБА_10 купив Ниву.

Отже , з показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 не вбачається , що спірний автомобіль Нива придбано саме за кошти виручені від продажу автомобіля ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_6 взагалі не підтверджує за чиї кошти було придбано спірний автомобіль. Крім того, свідок ОСОБА_8 зазначив, що за виручені від продажу автомобіля ОСОБА_9 кошти було погашено його борги. Автомобіль Нива придбано за кошти ОСОБА_1 Крім того , кошти на автомобіль ОСОБА_9 ОСОБА_2 надано безповоротно.

Доказів про надання даних коштів на інших умовах суду не надано.

Слід зазначити , що пояснення самого ОСОБА_2 є суперечливими , стверджуючи , що спірне майно придбано за спільні кошти, одночасно він пояснює , що після розірвання шлюбу спільного бюджету з ОСОБА_1 вони не мали, спільного господарства не вели.

Сам по собі запис в реєстраційних документах про право ОСОБА_2 на керування спірним майном не стверджує факту спільного проживання сторін.

Крім того, питання про встановлення факту проживання однією сім»ю на момент придбання спірного майна ОСОБА_2 не ставить.

За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Витрати ОСОБА_1 на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу складають 120грн., судовий збір 200грн., що стверджується квитанціями, які підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212- 215 ЦПК України, ст.. 321, 387 ЦК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп Пр ПА 004, державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 320 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти діб.

Головуючий А.Г. Мазурчак