Справа № 2-1546/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М. при секретарі - Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю «Пульсар і Ко», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Рівненська обласна дирекція ВАТ НАСК «Оранта НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та судових витрат,-

встановив:

07 грудня 2010 року ОСОБА_1В, звернувся з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до ОСОБА_4, яка являється власницею транспортного засобу ОСОБА_5 р.н. НОМЕР_1 та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував вищевказаним транспортним засобом.

ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 15 листопада 2009 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Пульсар і Ко», що підтверджується подорожнім листом від 15 листопада 2009 року та наказом від 17 березня 2000 року № 53-к «Про прийняття ОСОБА_3 на роботу».

Транспортний засіб Фольксваген-Гольф, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 експлуатувався ТОВ «Пульсар і Ко» відповідно до Договору оренди (найму) автомобілів від 31 липня 2009 року.

На підставі встановлених обставин, судом проведено заміну неналежного відповідача належним відповідачем, отже, належним відповідачем по даній справі є ОСОБА_6 «Пульсар і Ко».

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги збільшив. Остаточно просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 з Обмеженою відповідальністю «Пульсар і Ко» на користь позивача вартість витрат на лікування в розмірі 5425,17 грн.; матеріальний збиток в результаті пошкодження автомобіля «Шкода Фабіа д.н.з. НОМЕР_2 при ДТП в розмірі 47081,22 грн. та вартість витрат по визначенню суми збитків в розмірі 900,00 грн., а також понесені судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 511,35 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. Свої вимоги аргументує тим, що 15 листопада 2009 року близько 16 год. ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_6 «Пульсар і Ко» керуючи автомобілем марки ОСОБА_5 р.н. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Соборній зі сторони вул. Ювілейної в напрямку вул.Корольова, грубо порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем позивача марки Шкода Фабіа р.н. НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а його довіритель тілесні ушкодження в звязку з чим знаходився на лікуванні в медичному закладі. Вважає, що в прямому безпосередньому звязку з наступившими наслідками є вина ОСОБА_3 З цих підстав просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 «Пульсар і Ко» заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що позивач звернувся до суду з заявою про відшкодування відповідачем ОСОБА_6 «Пульсар і Ко» шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, якою здійснювалась експлуатація транспортного засобу, а саме автомобіля ОСОБА_5. Вказаним автомобілем керував водій ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з відповідачем. При цьому, позивач посилається за ч.І та ч.2 ст. 1187 ЦК України. Однак, відшкодування шкоди було б підставним за умови вини водія ОСОБА_3, яка призвела б до дорожньо-транспортної пригоди.

Ні на момент подачі позову, ні під час розгляду справи в суді доказів вини відповідача та ОСОБА_3 позивач суду не надав. Оскільки вини ОСОБА_3 в скоєнні ДТП не встановлено, а встановлено вину в скоєнні ДТП позивача по справі, тому у задоволенні позову просить суд відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 просить суд у задоволенні позову позивачу відмовити, оскільки вини його у скоєнні ДТП не встановлено, а навпаки органами досудового слідства та судом встановлена вина самого позивача.

В судовому засіданні представник третьої особи Рівненської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта АСК «Оранта» дала пояснення про те, що страховою компанією «Оранта» та ОСОБА_4 28 листопад 2008 року був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за Ш типом (поліс № ВА / 5765373), відповідно до якого була застрахована відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу Фольксваген-Гольф, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 особою, вказаною в договорі страхування, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

15 листопада 2009 року особи вказані у договорі страхування в момент скоєння дорожньої транспортної пригоди не експлуатували транспортний засіб Фольксваген-Гольф, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, документів, які б підтверджували факт настання цивільно- правової відповідальності осіб, вказаних у договорі страхування та факт експлуатації ними забезпеченого транспортного засобу НАСК «Оранта» не надавались, в зв'язку з чим у НАСК «Оранта» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за даним договором, з цих підстав представник страхової компанії позов не визнає та вважає, що страхова компанія не може бути по справі співвідповідачем.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 15 листопада 2009 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебуваючи у трудових відносинах з ОСОБА_6 «Пульсар і Ко», керуючи автомобілем ОСОБА_9 р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 та експлуатувався ОСОБА_6 «Пульсар і Ко» відповідно до Договору оренди (найму) автомобілів від 31 липня 2009 року, рухаючись зі швидкістю 70-75 км/год. по вул. Соборній зі сторони вул. Ювілейної в напрямку вул. Ко рольова, допустив зіткнення з автомобілем Шкода Фабіа р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в попутному напрямку попереду та здійснював маневр розворот поза перехрестям.

В результаті ДТП позивач по справі ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до ч.І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Абзацом другим пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З дослідженого в судовому засіданні відмовного матеріалу № 7278 по факту дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 15 листопада 2009 року напроти будинку № 442 по вул.Соборній м.Рівне вбачається, що на аркуші №79 знаходиться постанови від 17 листопада 2010 року винесена слідчим відділення розслідування ДТП СУ УМВС України в Рівненській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_10, яка вступила в законну силу, про відмову в порушенні кримінальної справи з якої слідує, що у порушенні кримінальної справи по факту ДТП, що мало місце 15 листопада 2009 року відносно ОСОБА_1 відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.28б ч.1 КК України. ОСОБА_1 постановою встановлено, що в прямому безпосередньому причинному звязку з виникненням ДТП і наступившими шкідливими наслідками перебуває порушення позивачем ОСОБА_1 п.п.2.3; 10.4 Правил дорожнього руху.

Постановою Рівненського міського суду від 11 березня 2010 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку притягнення його до адміністративної відповідальності. Отже провадження по справі відносно позивача закрито не з реабілітуючи підстав. Вищевказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась, на момент прийняття судом рішення вступила в законну силу.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги не довів, а навпаки судом встановлено те, що в прямому безпосередньому причинному звязку з виникненням ДТП, яке мало місце 15 листопада 2009 року і наступившими шкідливими наслідками перебуває порушення позивачем ОСОБА_1 п.п.2.3; 10.4 Правил дорожнього руху, вини в скоєнні даного ДТП ОСОБА_3 не встановлено, тому пояснення представника позивача в частині того, що ОСОБА_3І, було порушено правила дорожнього руху під час скоєння ДТП не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовані в судовому засідання поясненнями представника відповідача та дослідженими матеріалами справи, отже відповідальності у відповідача ОСОБА_6 «Пульсар і Ко» перед позивачем немає, тому з цих підстав в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що не на користь позивача судом ухвалено рішення, тому і в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст. 15,1166, 1187 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю «Пульсар і Ко», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Рівненська обласна дирекція ВАТ НАСК «Оранта АСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та судових витрат по справі - відмовити за недоведеність позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: