АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний завод» про стягнення недоплаченої авторської грошової винагороди за використання раціоналізаторської пропозиції,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод». Після змін та остаточних уточнень позовних вимог в ході розгляду справи, просив стягнути з відповідача на його користь винагороду у розмірі 15% від економічного ефекту за використання раціоналізаторської пропозиції на протязі двох років з урахуванням проведеної виплати за отриманий економічний ефект стосовно зменшення трудомісткості виготовлення виробу в сумі 6388 грн. 78 коп., стягнути з відповідача на його користь економічний ефект від економії алюмінієвого сплаву в сумі 95779 грн. 04 коп., а всього 102167 грн. 82 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» на користь ОСОБА_2 6388 грн. 78 коп. авторської грошової винагороди, 120 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи, всього 6508 грн. 78 коп., на користь держави судовий збір у розмірі 63 грн. 89 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, прохав змінити оскаржуване ним рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На апеляційну скаргу своє заперечення подав відповідач ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод», просив скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що позивачеві ОСОБА_2 Дочірнім підприємством «Побуттехніка ПААЗ» було видане свідоцтво №3 на раціоналізаторську пропозицію прийняту ДП «Побуттехніка ПААЗ»ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» до використання раціоналізаторської пропозиції зміни конструкції відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04 і анулювання механічної обробки внутрішньої частини корпусу №2 від 06.11.2001 року.

21 жовтня 2003 року між позивачем та ДП «Побуттехніка ПААЗ»ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» був укладений договір про передачу права використання раціоналізаторської пропозиції щодо зміни конструкції відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04 і анулювання механічної обробки внутрішньої частини корпусу, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як автор раціоналізаторської пропозиції передав право на використання раціоналізаторської пропозиції для впровадження її у виробництво, а ДП «Побуттехніка ПААЗ»ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» взяв на себе зобов»язання виплатити позивачеві 15% від річного економічного ефекту з початку втілення раціоналізаторської пропозиції протягом двох років.

Датою втілення раціоналізаторської пропозиції у виробництво сторони визначили дату виходу повідомлення про закінчення підготовки виробництва змін конструкції відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04.

25 жовтня 2001 року було видане посвідчення 011-04 на раціоналізаторську пропозицію, що прийнята правонаступником Дочірнього підприємства «Побуттехніка ПААЗ» Відкритим акціонерним товариством «Полтавський автоагрегатний завод» з 01 березня 2007 року до використання під назвою зміна конструкції відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04.

24 жовтня 2007 року складений акт про використання об»єкта права інтелектуальної власності раціоналізаторської пропозиції №011-04 Зміна конструкції відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04.

Згідно наказу №24-з від 07.07.2009 року ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» позивачеві була виплачена авторська винагорода за перший та другий рік використання раціоналізаторської пропозиції 11-04 у виробі МБ5-000-01 в розмірі 982 грн. 89 коп. з розрахунку 2% від створеної економії 49144 грн. 50 коп.

Встановивши вищенаведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач фактично визнав раціоналізаторську пропозицію позивача в частині, що викладена письмово та стосується порожнини корпусу розміщення шнеку, сплативши позивачу авторську винагороду у розмірі 2% від економічного ефекту за два роки використання.

Поряд з цим, враховуючи, що умовами вищезазначеного договору від 21 жовтня 2003 року розмір авторської винагороди передбачений у межах 15%, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь авторської винагороди від економічного ефекту в цій частині у розмірі, передбаченому умовами договору, що в сумарному виразі становить 6388 грн. 78 коп.

Рішення суду в цій частині є законним і обгрунтованим та ніким зі сторін не оскаржується.

Вирішуючи спір у іншій частині позовних вимог, суд також правильно виходив із того, що згідно заяви на раціоналізаторську пропозицію від 06.11.2001 року, позивач пропонував змінити конструкцію відливки корпусу м»ясорубки МБ5-012-04. В даній конструкції відливки передбачений прилив для фіксації решітки, що дозволяє виключити штифт. Відливка виконана таким способом, що відкидає необхідність механічної обробки внутрішньої частини корпусу, а саме обробку місця під решітку, обробку конусного отвору, обробку виготовлення та запресовки штифта. Позивач зазначив, що втілення даної пропозиції дозволить значно понизити трудові затрати при виготовленні корпусу та економію матеріалів.

В описі пропозиції позивача відсутні будь-які ознаки та пояснення щодо зображеного на ескізі корпусу м»ясорубки, зміст не містить відомостей про прибуток чи інший позитивний ефект.

Із висновку, зробленого 21.12.2004 року начальником ДП «Побуттехніка ПААЗ»ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» по раціоналізаторській пропозиції позивача вбачається, що раціоналізаторська пропозиція прийнята керівником підприємства в тій частині, що зазначена в описовій частині, в якій жодним чином не зазначена економія матеріалів, внаслідок кардинальних змін відливки корпусу м»ясорубки в частині виключення фронтального ребра жорсткості на ніжці корпусу, суттєвих змін розмірів у бік зменшення опорної площі, бобишки під вороток, товщини стінки завантажувальної горловини та самої ніжки корпуса.

Також судом встановлено, що з приводу раціоналізаторської пропозиції позивача №01109/4 від 06.11.2001 року відбулося дві наради робочої комісії, створеної наказом №11 від 16.01.2004 року. За підсумками роботи яких були прийняті рішення вважати пропозицію 011-04 використаною в повному обсязі в об»ємі ознак, викладених письмово, що відносяться до порожнини корпусу розміщення шнека із зазначенням, що інші зміни зовнішніх габаритних розмірів були внесені відповідно до графіку після закінчення конструкторських розробок в плановому порядку.

Звідси обґрунтованим є висновок суду, що технічне завдання по виконанню робіт відповідно до заходів по зниженню собівартості м»ясорубки було розроблено колективом конструкторів підприємства, у тому числі і позивачем, в межах виконання ним посадових обов»язків начальника конструкторського бюро.

Виходячи із вищезазначеного, з урахуванням норм ст. ст. 429, 481-484 ЦК України, Тимчасового положення про правову охорону об»єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 року №479/92 з наступними змінами, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання використання підприємством ВАТ «Полтавський автоагрегатний завод» раціоналізаторської пропозиції позивача №02 від 06.11.2011 року (011-04) в повному обсязі, відповідно до креслення, прикладеного до заяви раціоналізаторської пропозиції та визнання за позивачем права на отримання авторської винагороди у розмірі 15% від економічного ефекту за використання раціоналізаторської пропозиції в цій частині протягом двох років у розмірі 95 779 грн. 04 коп.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/

З оригіналом згідно: