АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія захист права власності Доповідач Кіпенко І.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2011р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Шаповал Н.М., Кіся П.В.,

при секретарі Пуль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Кредитна спілка «Соколов», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «Комерційний банк «Надра» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

30 листопада 2009 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, КС «Соколов», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «Комерційний банк «Надра» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Просила витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 та передати у законне володіння ОСОБА_2 квартиру № 30 у житловому будинку № 6/З по провулку Зерновому в м. Харкові шляхом виселення ОСОБА_3 із зазначеної квартири та вселення в неї ОСОБА_2, скасування реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та поновлення реєстрації права власності на зазначену квартиру за позивачкою (з урахуванням зміни її прізвища), а саме за ОСОБА_2

В обґрунтування позову вказувала, що 27.10.2006 року між нею та КС «Соколов» було укладено кредитний договір № 39 та іпотечний договір на належну їй квартиру № 30 у будинку готельного типу № 6/3 по провулку Зерновому в м. Харкові. Крім того, позивач уклала договір комісії з довіреною особою кредитної спілки, - ОСОБА_4

03.12.2007 року ОСОБА_4 за власною ініціативою уклала від свого імені договір про задоволення вимог іпотекодержателя з ОСОБА_5, а приватний нотаріус ОСОБА_6 протиправно посвідчила цю угоду. ОСОБА_5 незаконно зареєстрував отриману квартиру на своє ім'я та в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2008року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7, відчужив її ОСОБА_3

Нотаріально посвідчений безстроковий договір комісії від 27.10.2006 року з додатковими угодами № 1 від 02.03.2007 року та № 2 від 06.08.2007 року на думку позивачки в силу приписів ст. 228 ЦК України є нікчемною угодою, оскільки спрямований на порушення конституційних прав фізичної особи, а саме позивач згідно умов договору комісії була зобов 'язана всім своїм майном перед сторонньою особою, загальний зміст договору комісії та його окремі умови суперечать вимогам цивільного законодавства. Нотаріус ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 49, 54, 55 Закону України «Про нотаріат» не мала права його посвідчувати. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 03.12.2009 року був укладений ОСОБА_4 за відсутності дійсних повноважень на укладення такої угоди і відповідно до ч. 1, 2 ст. 203, ст. 215 ЦК України цей правочин є недійсним.

У судовому засіданні першої інстанції позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, з тих підстав, що відповідачка ОСОБА_3 не знала і не могла знати про те, що спірна квартира придбана нею в особи, яка не мала права її відчужувати. Тому згідно ст. 388 ЦК України, вона є добросовісним набувачем.

Представники 3-іх осіб проти позову заперечували.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, - представник позивачки ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідачка, 3-і особи, рішення суду не оскаржили, відповідачка ОСОБА_3, КС «Соколов» подали письмові заперечення проти апеляційної скарги.

Судова колегія, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги щодо порушення прав позивачки, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Постановляючи рішення про відмову у витребуванні спірного майна квартири № 30 у будинку готельного типу № 6/3 по провулку Зерновому в м. Харкові у ОСОБА_3, суд першої інстанції правомірно врахував, що майно, придбане за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в набувача лише у випадках, передбачених ст. 388 ЦК.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка, за власною волею, свідомо, добровільно передала своє майно - квартиру - в іпотеку КС «Соколов», яка передбачає перехід права власності на квартиру у випадку порушення умов кредитного договору, також передала квартиру за комісією ОСОБА_8 та зобовязала її продати чи іншим чином відчужити квартиру від її імені у випадку порушення нею умов договору. Воля позивачки на відчуження квартири шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя викладена в п. 4 договору комісії від 27.10.2006 року. Зазначені договори були умовами отримання кредиту.

Таким чином, квартира вибула з володіння ОСОБА_2 за її власною волею. Згідно договору комісії від 27.10.2006року від імені позивачки ОСОБА_8 уклала з ОСОБА_5 03.12.2007року договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно якого право власності від позивачки перейшло до ОСОБА_5, а потім за договором купівлі - продажу від 02.04.2008 року від ОСОБА_5 до ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільно-правових обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позовом про визнання недійсними зазначених договорів сторони не звертались, та недійсними вони не визнавалися, у зв'язку з цим, відсутні підстави вважати ці договори неправомірними, чи не дійсними в якійсь частині.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді