Справа № 22-ц-4746/11 Головуючий у 1 інстанції: Цяцяк Р. П.
Провадження № 22-ц/1390/4571/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.,

при секретарі: Гордій У.М.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 4 листопада 2002 року у справі за позовом державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на проживання і виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право на проживання в гуртожитку державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" на вул. Городоцькій, 216 у м. Львові і виселено її з даного гуртожитку разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого жилого приміщення, відстрочивши виконання рішення суду до досягнення ОСОБА_4 повноліття 3.01.2009року.

Дане рішення оскаржив відповідачОСОБА_4

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не встановлювалося, чи було в позивача на той час інше житлове приміщення, в яке їх можна було вселити. Адже, у випадку наявності в позивача., на момент прийняття рішення, іншої квартири, суд мав законні підстави, зобов'язати позивача надати нам інше житло.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач покликався на те, що в кімнату № 9 в гуртожитку позивача на вул. Городоцькій, 216 у м. Львові відповідачка разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була поселена і прописана 02.04.1998 року. Наказом по підприємству № 27 від 27.03.2000 року вона звільнена з роботи за прогули по п.4 ст.40 КЗпП України. Статтею 132 Житлового кодексу України встановлено, що працівників підприємства в разі звільнення їх з роботи за порушення трудової дисципліни може бути виселено з гуртожитку без надання іншого жилого примішення. Тому просив задоволити позов.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ці обставини знайшли своє підтвердження. При цьому суд відстрочив виконання рішення суду до досягнення ОСОБА_4 повноліття 3.01.2009року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в частині задоволених вимог цим вимогам не відповідає.

Встановлено, що кімнату № 9 в гуртожитку позивача на вул. Городоцькій, 216 у м. Львові відповідачка разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була поселена і прописана 02.04.1998 року. Наказом по підприємству № 27 від 27.03.2000 року вона звільнена з роботи за прогули по п.4 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.132 Житлового кодексу України, ч.2. п.40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986 р. №208, працівників установ, які поселилися в гуртожиток в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення без поважних причин.

Враховуючи, що ОСОБА_4 був на час розгляду справи неповнолітній, суд відповідно до ст.ст. 125,132 Житлового кодексу України суд прийшов до висновку, що відповідачів не можна виселити з гуртожитку без надання іншого жилого примішення та надав відстрочку до досягнення ним повноліття 3.01.2009 року.

Апелянт вказує, що судом не встановлювалося, чи було в позивача на той час інше житлове приміщення, в яке їх можна було вселити, та суд мав законні підстави, зобов'язати позивача надати їм інше житло.

Ці кликання заслуговують на увагу, т.я. суд встановив, що відповідно до ст.ст. 125,132 Житлового кодексу України відповідачів на час розгляду справи не можна виселити з гуртожитку без надання іншого жилого примішення.

Отже суд не врахував, що після досягнення ним повноліття рішення суду підлягає виконанню, а тому порушив право відповідачів щодо надання їм житла при виселенні.

Крім того апелянт вказує, що має намір влаштуватись на роботу до позивача з метою, щоб мати право на проживання в гуртожитку.

При таких обставинах рішення слід скасувати і постановити нове рішення та позові відмовити.

Керуючись ст.ст.125,132 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 212, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст.314, ст.ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 4 листопада 2002 року скасувати та постановити нове рішення.

В позові державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на проживання і виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Шандра М.М.

ОСОБА_7