Справа № 22-ц-3463/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Категорія: 51 Доповідач : Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2011 року м.Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Зверхановської Л.Д., Мацея М.М.,

секретаря - Колодки М.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету "Львівська політехніка" про виплату вихідної допомоги при звільненні у зв"язку з виходом на пенсію, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 14 лютого 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про виплату вихідної допомоги при звільненні у зв"язку з виходом на пенсію в розмірі 3816 гривень та компенсації за несвоєчасну виплату цієї допомоги в розмірі 3529 гривень 80 копійок відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила позивач, просить його скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Свої доводи мотивує тим, що при вирішенні даного спору суд не застосував норми статті 22 Конституції України щодо заборони звуження прав, встановлених законом, при прийнятті нових законів або внесення до них змін, а також рішення Конституційного Суду України від 07.09.2007 року, яке, на її думку, трактує вцілому статтю 22 Конституції України і стосується всіх законодавчих актів, які порушують цю норму. Крім того, апелянт зазначає, що відповідач має доходи від комерційної діяльності, а тому має можливість виплатити їй вказаний вид допомоги, до того ж вона брала участь у формуванні додаткового комерційного бюджету університету.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала на посаді доцента кафедри нарисної геометрії та інженерної графіки Національного університету "Львівська політехніка" і була звільнена з цієї посади 25.08.2003 року на підставі ст.38 КЗпП України у зв"язку з виходом на пенсію. Науково-педагогічний стаж на день звільнення складав 19 років.

Частиною десятою статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", в редакції, чинній на момент звільнення позивача у зв"язку з виходом на пенсію, було закріплено право наукового (науково-педагогічного) працівника на отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових ставок (окладів) при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника за наявності стажу наукової роботи для жінок не менше десяти років.

Пунктом 26 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" дію ч.10 ст.24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" зупинено.

Вказане положення не було визнане неконституційним за рішенням Конституційного Суду України, зокрема й за рішенням від 09.07.2007 року, на яке посилається позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі, а тому було чинним на момент звільнення позивача із займаної посади у зв"язку з виходом на пенсію.

Таким чином, відмова відповідача у виплаті позивачеві вихідної допомоги при звільненні є законною.

Доводи апелянта про те, що іншим науковим працівникам інституту було виплачено вказану допомогу у встановленому статтею 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" розмірі, не підтверджені відповідним доказами, а тому є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: