Справа № 2-19/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2011 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого-судді Янголь Є.В., при секретарі Дубініна Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „Таврія ЛТД до ОСОБА_1 та Приватного підприємства „Алмаз, третя особа комунальне підприємство „Сумське міське бюро технічної інвентаризації про визнання права визнання договорів купівлі-продажу недійсними та спонукання до усунення перешкод в користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно неодноразово уточнених вимог позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництва площею 1164,2 м.кв. від 09.11.2001 року, укладений між споживчо-виробничим кооперативом „Автолюбитель та ОСОБА_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13.07.2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП „Алмаз про придбання частини нерухомого майна площею 275,6 м.кв., розташованого за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29, зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні автомайстернею розміром 1839,6 м.кв., що розташована за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. 29 та належить ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та зобовязати її звільнити 1164,2 м.кв. зазначеної автомайстерні.

Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ НВФ Таврія ЛТД є одноособовим власником частини приміщення площею 1839,6 м.кв. за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 на підставі договору купівлі продажу від 01.10.1992 року між СВК „Автолюбитель та ТОВ НВФ „Таврія ЛТД. В 2001 році СВК „Автолюбитель незаконно продав належне ТОВ НВФ „Таврія ЛТД приміщення площею 1164,2 м.кв. відповідачу ОСОБА_1, зламавши замки вказаного приміщення, після чого остання його неправомірно використовує в своїх цілях та не пускає позивача до цього приміщення. В подальшому ОСОБА_1 в 2005 році неправомірно продала частину зазначеного приміщення площею 275,6 м.кв. ПП „Алмаз. Просить визнати зазначені договори купівлі-продажу недійсними оскільки продавці СВК „Автолюбитель на момент продажу приміщень ОСОБА_1 та сама ОСОБА_1 на момент продажу приміщень ПП „Алмаз не були власниками цих приміщень. На підставі ст. 391 ЦК України просить зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні власністю. Вважає, що не пропустив строки звернення до суду.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнала та вважає, що позивач якщо і придбав якесь майно в СВК „Автолюбитель то це інше майно ніж те, що придбала ОСОБА_1, вважає, що позивачем не надано доказів того, що це одне і теж майно, зокрема воно значно різниться по площі. Також зазначила, що позивач не надав ніяких доказів фактичного володіння придбаним нею майном, відсутні докази перебування цього майна на балансі ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та звітування до органів податкової служби та органів статистики. Крім того після придбання зазначеного майна вона провела в ньому комплекс робіт, отримала кредити, зазначене майно є предметом іпотеки, використовує це майно, ніяких претензій позивач з приводу майна не предявляв до звернення до суду, тому вважає, що він пропустив строки звернення до суду і просить також відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача ПП „Алмаз позов також не визнав, дав пояснення аналогічні представнику ОСОБА_1, також зокрема посилається на пропуск позивачем строку позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову і з цих підстав.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що на даний час КП „Сумське БТІ не володіє точною інформацією про фактичний розмір спірного приміщення за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 та точною інформацією про фактичні розміри частин нерухомого майна в цьому приміщенні, яке займають власники цих приміщень оскільки технічна інвентаризація на цьому обєкті не проведена. Спірний обєкт знаходиться у власності кількох власників, право власності яких в більшості визнавалося рішеннями судів переважно без проведення технічної інвентаризації. Крім того за зазначеною адресою знаходиться кілька обєктів нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД зареєстровано частина приміщення площею 1839 кв.м. за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29, що підтверджується копією довідки БТІ (т.1 а.с. 235).

Як на підставу набуття такого права власності представники позивача посилаються на договір купівлі-продажу будівлі № 2 від 01.10.1992 року (т.1 а.с. 231-232), згідно якого СВК „Автолюбитель продало позивачу незавершене будівництвом приміщення площею 1-го поверху 2596 м.кв. та площею підвалу 2253 м.кв. Адреса проданих приміщень в договорі зазначена не була. Також з договору вбачається, що позивач стає власником придбаних приміщень з моменту зарахування коштів в сумі 2000000,00 рублів на рахунок СВК „Автолюбитель. Також посилаються на акт передачі будівель (т.1 а.с. 233), де була зазначена адреса проданого нерухомого майна та на копію платіжного доручення (т. 2 а.с. 13).

З довідки АКБ „Укрсоцбанк (т.2 а.с. 162) вбачається, що надати інформацію про те, чи перераховувалися кошти в сумі 2000000,00 грн. ТОВ НВФ „Таврія ЛТД на рахунок СВК „Автолюбитель згідно платіжного доручення № 1 від 03.10.1992 року не є можливим в звязку зі знищенням архівів.

Також з наданих суду позивачем договорів вбачається, що ТОВ НВФ „Таврія ЛТД укладало з СВК „Автолюбитель 29.08.1993 року договір про придбання виробничих приміщень площею 564, кв.м. (т.2 а.с. 256-257) та 01.10.1992 року укладало договір про придбання приміщень за адресою м. Суми, вул. Черепіна, 29 площею 1092 кв.м. (т.1 а.с. 136).

09.11.2001 року ОСОБА_1 придбала у Сумського міського громадського обєднання автогаражного товариства „Автолюбитель незавершене будівництвом (53% готовності) не житлове приміщення підвал площею 1164,2 кв.м., що знаходиться в м. Суми по вул. Черепіна за № 29 (т. 1 а.с. 6).

Та обставина, що придбане відповідачкою ОСОБА_1 приміщення було в стані незавершеного будівництва підтверджується висновком експертизи (т.1 а.с. 55 61, 91-101).

13.07.2005 року ОСОБА_1 частину зазначеного приміщення площею 275,6 кв.м. (71% готовності) продала ПП „Алмаз (т.1 а.с. 7).

З листа головного управління статистики у Сумській області (т.2 а.с. 272) вбачається, що позивач звітів до управління статистики не подавав.

З матеріалів інвентаризаційної справи та пояснень працівника КП „Сумське міське БТІ в якості спеціаліста вбачається, що за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б.29 розташований обєкт нерухомого майна, що знаходиться у власності кількох власників, право власності яких в більшості визнавалося рішеннями судів. В матеріалах інвентаризаційної справи відсутні матеріали, які обґрунтовують розмір площі, яка зареєстрована за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що з 1989 року працював в СВК „Автолюбитель на посаді бухгалтера та виконував обовязки головного бухгалтера оскільки бухгалтер в кооперативі був один. З 2006 року і на даний час він є головою правління кооперативу. Також він тривалий час надавав допомогу в веденні бухгалтерії ТОВ НВФ „Таврія ЛТД а тому добре памятає про взаємовідносини між цими підприємствами. На його очах будувалися майстерні за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. № 29. Був укладений спільний договір про їх будівництво між СВК „Автолюбитель та управлінням державного страхування СРСР згідно якого кожен повинен був отримати по 50 % побудованих майстерень. Управління державного страхування СРСР перераховувало кошти на будівництво та СВК „Автолюбитель проводив будівництво майстерень. В звязку з розпадом СРСР всі майстерні залишилися СВК „Автолюбитель. На той час ОСОБА_3 був керівником ТОВ НВФ „Таврія ЛТД та головою правління СВК „Автолюбитель. Ніяких майстерень та іншого майна СВК „Автолюбитель в адресу ТОВ НВФ „Таврія ЛТД не продавав та не передавав. Кошти від ТОВ НВФ „Таврія ЛТД на рахунок СВК „Автолюбитель ніколи не надходили. Вважає, що договір купівлі-продажу від 01.10.1992 року є підробленим документом. Пояснив, що половина приміщень майстерні за адресою м. Суми, вул. Черепіна, б. 29 було продано підприємству „Словяни 94, а частина іншим особам серед яких була і ОСОБА_1 На даний час з ОСОБА_1 заключні договори на користування територією та електроенергією. Приміщення спірної майтерні не введено в експлуатацію і на даний час та ніколи воно в користуванні ТОВ НВФ „Таврія ЛТД не перебувало.

Доказів того, що приміщення, які зареєстровані за ТОВ НВФ „Таврія ЛТД, були продані ОСОБА_1 згідно спірних договорів, позивачем не надано. Також позивачем не надано доказів того, що придбані ОСОБА_1 приміщення використовувалися в будь-який час будь-ким із працівників позивача, чи доказів того, що були зламані замки або відповідач фактично чинив перешкоди в користуванні майном позивача починаючи з моменту придбання приміщень.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в той же час позивачем не доведено, що відповідачі перешкоджають у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном а тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того відповідачами в судовому засіданні були зроблені заяви про застосування наслідків строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України до виниклих правовідносин строк позовної давності встановлюється у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України початком перебігу позовної давності необхідно вважати 2001 рік, оскільки як пояснили представники позивача та як зазначено в позовах в 2001 році ОСОБА_1 придбала належні ТОВ НВФ „Таврія ЛТД приміщення, зламала замки та почала їх використовувати. Та обставина, що придбані зазначені приміщення використовуються ОСОБА_1 з 2001 року , визнається і її представником в судовому засіданні.

До суду позивач звернувся з позовною заявою 15.07.2009 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано, а тому згідно ч.4 ст. 267 ЦК України суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову і в звязку з пропуском строку позовної давності.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 387 ЦК України, ст.ст.10, 60, 197, 212, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма „Таврія ЛТД відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою, яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою, яка не брала участі в розгляді справи, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлений 22.03.2011 року.

Суддя Янголь Є.В.