АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4746/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Державного казначейства України та Міністерства фінансів України про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Магдалинівського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України», Державного казначейства України в особі відділення державного казначейства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області та Міністерства фінансів України в особі фінансового управління Магдалинівської райдержадміністрації про відшкодування збитків внаслідок невиконання обовязків щодо погашення облігації Державної цільової безвідсоткової позики на придбання автомобіля. Позивач вказував на те, що, рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2008 року відновлено його право на втрачену облігацію Державної цільової безвідсоткової позики 1990 року на придбання автомобіля марки «Москвич- 2141», придбану в 1990 році в Царичанському відділенні Ощадбанку СРСР за 10 000 крб. Отримати автомобіль він повинен був у 1993 році.

Посилаючись на непогашення зазначеної облігації у встановленому законом порядку позивач просив зобовязати Міністерство фінансів України в особі фінансового управління Магдалинівської райдержадміністрації виділити кошти на погашення проіндексованої вартості облігації державної цільової безвідсоткової позики на придбання автомобіля марки «Москвич-2141» у сумі 10 500 грн., зобовязати Державне казначейство України в особі відділення державного казначейства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області перерахувати кошти на погашення вартості облігації на реєстраційний рахунок Міністерства фінансів України в особі фінансового управління Магдалинівської райдержадміністрації, зобовязати останнє перерахувати кошти на погашення вартості облігації на реєстраційний рахунок ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Магдалинівського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України» та стягнути з ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Магдалинівського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України» на свою користь 10 500 грн.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року позовно задоволено.

В апеляційній скарзі ВАТ «Державний ощадний банк України» ставить питання про скасування рішення суду, як незаконного, необґрунтованого та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Воно є таким, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, вирішить справу згідно із законом, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін.

Ухвалене судом рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на своє рішення від 11 лютого 2008 року про відновлення права позивача на втрачену облігацію Державної цільової безвідсоткової позики 1990 року на придбання автомобіля марки «Москвич- 2141», на обовязок Міністерства фінансів щодо погашення та обслуговування державного боргу та на повноваження останнього по розподілу бюджетних коштів на погашення боргу за облігаціями внутрішньої безпроцентної позики. При цьому суд не вказав на підставі яких правових норм він дійшов висновку про задоволення позову.

Зобовязання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України: облігації Державної безпроцентної позики 1990 року, облігації внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобовязання СРСР, встановлені Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Згідно ст.6 цього Закону компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України починаючи з 1997 року та інших формах відповідно до діючого законодавства.

Компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та у державні цінні папери: облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобовязання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР, проводиться їх власникам в готівковій чи безготівковій формі після внесення в інформаційно-аналітичну систему «Реєстр вкладників заощаджень громадян» даних про них, необхідних для ідентифікації вкладника при відкритті рахунку.

Порядок проведення компенсаційних виплат, в тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону передбачено, що заощадження повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин, у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Компенсаційні виплати в межах одного бюджетного року проводяться

громадянам рівновеликими сумами у межах залишку проіндексованого вкладу за

одним рахунком власника, за винятком випадку, передбаченого статтею 8 цього

Закону.

Перелік груп вкладників і черговість виплат проіндіксованих грошових заощаджень, а також обсяг виплат згідно із статтею 8 цього Закону у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положення ст.7 втратили чинність як такі, що визнані неконституційними, в частині щодо повернення заощаджень громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, відновлених та проіндексованих згідно з цим Законом в установах Ощадного банку України, залежно «від віку вкладника» та «інших обставин» на підставі Рішення Конституційного Суду N13-рп/2001 від 10 жовтня 2001 року. Положення ст.7 Закону, відповідно до яких заощадження повертаються «поетапно», «залежно від суми вкладу», «у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік» зазначеним рішенням визнані такими, що не суперечать Конституції України.

Відповідно до цього власник облігації має право вимагати виплати вказаної компенсації за умови, що є бюджетні асигнування на відновлення знецінених вкладів, і у межах виплат, встановлених Кабінетом Міністрів України на даний рік. За цими межами та до прийняття державою рішення про асигнування й виплату компенсації за відповідний рік нараховані суми за вкладами належать до коштів Державного казначейства України і не є майном, яке належить позивачеві та підлягає судовому захисту відповідно до ст.41 Конституції України і ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми закону, що регулюють встановлені правовідносини, висновки суду протирічать матеріалам справи, постановлене судове рішення, на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2011 року скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: