Справа № 2-62/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 квітня 2011 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.,

при секретарі Малофеєвої О.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Барва Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2011 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Варвинського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, скориставшись довірою ОСОБА_2, підмовив останнього взяти кредит в сумі 3 000 грн. в одному з банків та віддати йому грошові кошти, за умови сплати особисто ним в подальшому всіх виплат, повязаних з оформленим кредитом. 04.03.2010 року, позивач ОСОБА_2, дотримуючись умов попередньої домовленості з відповідачем, оформив на своє імя в КБ «Дельта» кредит на суму 3000 грн., отримавши які, передав ОСОБА_3

В звязку з невиконанням умов кредитного договору позивачем ОСОБА_2 та взятих на себе зобовязань ОСОБА_3 щодо сплати кредиту, позивачем ОСОБА_1 було сплачено борг по кредитному договору, що був укладений її сином, з врахуванням пені, штрафних санкцій та комісії в розмірі 5 083 грн. 28 коп. !

20.05.2010року відповідачем ОСОБА_3 було надано розписку ОСОБА_1 про визнання ним боргу в розмірі 6 000 грн. і яка містить також зобовязання відповідача повернути борг до грудня 2010 року.

13.04.2011року до канцелярії Варвинського районного суду позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої останній відмовився від предявленого цивільного позову до ОСОБА_3 /а.с.52/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в цивільному позові, наполягала на їх задоволенні, стягнувши з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 6000 грн. та судові витрати /а.с.48/.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що узгоджується з вимогами п.8 ст.76 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у звязку з чим, суд, за згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та відмовний матеріал № 186/2010 року, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. *

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.З ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч.1 ст.61 ЦПК доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК за Договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми /ч.1 ст.1047 ЦК/.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором.

Як вбачається з відмовного матеріалу № 186/2010 року, відповідачем було визнано всі обставини отримання ним в позику грошових коштів, що викладені в цивільному позові, і на підтвердження визнання

предявлених до нього вимог, видав позивачеві ОСОБА_1 розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється та містить посилання щодо кінцевого строку виконання взятих на себе зобовязань, а тому зазначена розписка може бути визнана допустимим доказом, який підтверджує позовні вимоги.

У відповідності до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч.2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, між сторонами при укладенні договору позики було дотримано просту письмову форму договору, яка полягала у складенні розписки від 20.05.2010 року, в якій сторони обумовили умови вказаного договору, що була підписана відповідачем по справі - ОСОБА_3

За правилами ст.526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої Самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.З ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи з вищезазначеного та в межах предявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави вважати, що між сторонами був укладений договір позики, умови якого порушуються відповідачем по справі, а тому позовні вимрги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки відповідачем зобовязання за вказаним договором у добровільному порядку виконано не було, позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення. Вказані витрати були належним чином підтверджені позивачем наданими квитанціями і згідно до ст.88 ЦПК України, вони також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.207, 526, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.Ю, 11, 60, 88, 212-215,225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.

' . Стягнути з ОСОБА_3, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1

буд. 103 Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики в розмірі 6 000 /шести тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 60 /шістдесяти/ грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 /сто двадцять/ гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Варвинським районним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинсь- кий районний суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4