Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кочетова Л.Г., суддів Матюшенка І.В., Євстаф'євої Т.Д., з участю секретарях Порохні М.М., Сапінській Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, -

встановила:

У листопаді 2009 року ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між ним та відповідачем від 13.12.2007 року звернути стягнення на передмет іпотеки - чотири земельні ділянки та предмет застави - автомобіль. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.12.2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого йому було надано кредит в розмірі 130000.00 доларів США на строк до 12.12.2017 року зі сплатою 14 % річних. В той же день з позичальником в забезпечення кредитного договору було укладено договора іпотеки чотирьох земельних ділянок та застави автомобіля. Проте відповідачем умови договору не виконуються, в зв»язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Житомирського районного суду від 27 квітня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

в апеляційній скарзі ПАТ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та постановити рішення про задоволення позову з тих підстав, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2007 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого ій було надано кредит в розмірі 130000.00 доларів США на строк до 12.12.2017 року зі сплатою 14 % річних (а.с. 8-12).

У цей же день з позичальником в забезпечення кредитного договору було укладено договора іпотеки чотирьох земельних ділянок та застави автомобіля (а.с. 19-22).

30.01.2009 року позивачем в односторонньому порядку було підвищено відсоткову ставку за вказаним кредитом до 21% з 01.02.2009 року (а.с. 13-16).

Як вбачається з розрахунку суми боргу відповідача, наданого позивачем, на момент звернення до суду, ОСОБА_1 заборгованості щодо погашення тіла кредиту на мала, на момент одностороннього збільшення банком відсотків, заборгованості по їх сплаті у неї не було, з лютого 2009 року позивачем нараховувалися відсотки в підвищеному розмірі (а.с, 23-24).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16.11.2010 року ПАТ «Приватбанк» зобов»язано відновити 14-процентну ставку за вказаним договором та здійснити відповідний перерахунок.

На час винесення рішення судом першої інстанції, та на час апеляційного розгляду справи, вказане рішення Богунського районного суду м.Житомира позивачем не виконано відповідний перерахунок не здійснений.

Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржник. основного зобов»язання, іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ст. 589 ЦК України передбачає право звернення стягнення на предмет застави заставодержателем у випадку невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень.

Із вказаного розрахунку суми боргу вбачається, що на момент збільшення банком кредитної ставки, відповідачка по тілу кредиту заборгованість погашала згідно графіка.

Позивачем не надано суду розрахунку боргу відповідача за кредитним договором з урахуванням відсоткової ставки 14% річних, відновленої рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16.11.2010 року, а заявлена сума боргу безпідставно нарахована з відсоткової ставки 21% річних, тому суд вважає, що позивачем не доведено розмір заборгованості відповідачки.

У відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 39 вказаного Закону зазначає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Оскільки позивачем не доведено розмір його загальних вимог та їх складових, які на думку позивача підлягають стягненню за вищезазначеним договором, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позову є правильним.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ________ ОСОБА_2В.с

справа № 22-ц/0690/1514/11 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_3

Категорія 19 Суддя - доповідач Кочетов Л.Г.

1