Справа № 22-ц-2334/11 Головуючий у І інстанції Дзюба Н.М.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 24.05.2011
УХВАЛА

Іменем України

24 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_3, ОСОБА_1 Григор»євій Н.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа: відділення ФССНВ на виробництві та професійних захворювань України у Макарівському районі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я у зв»язку з недоплатою щомісячних платежів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 28 травня 1987 року на території Макарівського міжрайонного виробничого управління газового господарства він був травмований струмом високої напруги.

16 вересня 1987 року позивач був визнаний інвалідом 3 групи.

14 червня 1988 року Київським обласним бюро СМЕ йому встановлено втрату 85% професійної працездатності зі строком переогляду через 10 років.

21 листопада 1988 року рішенням Макарівського районного суду відповідача було зобов»язано з 1 листопада 1988 року виплачувати позивачу щомісячно на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я по 78,17 крб. до нового переогляду, тобто до 14 червня 1998 року.

20 листопада 1991 року висновком ЛТЕК від йому була встановлена 3 група інвалідності безстроково.

У зв»язу з тим, що строк дії висновку СМЕ закінчився, з 1 січня 2006 року відповідач припинив проводити йому виплати.

Позивач вважав, що відповідач щомісячно не доплачував йому певну суму, оскільки не проводив коригування нарахованих сум.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь недоплачені суми відшкодування заподіяної шкоди за період з 1 червня 1993 року по 1 березня 2006 року одноразово 18981, 69 грн. з відрахуванням 13% прибуткового податку, тобто 16514,07 грн. та зобов»язати відповідача виплачувати йому щомісячно до кінця року по 222,04 грн., а з 1 січня 2007 року зробити коригування виплачених сум відповідно до індексів інфляції.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги в частині суми недоплати, яка підлягає стягненню. Крім того зазначив, що за висновком судово-медичної експертизи від 18 жовтня 2008 року проведеної Київським обласним бюро СМЕ з 05.08.1998 р. і поданий час у втрата його професійної працездатності складає 50%. Позивач просив стягнути з відповідача а його користь недоплачені за період з 1 травня 1993 року по 1 грудня 2010 року кошти у сумі 196 090,62 грн., в тому числі 67516,82 грн. несплачені кошти, індексація у розмірі 122 709, 22 грн., компенсація 5864,58 грн.

Рішенням Макарівського районного Київської області суду від 13 грудня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Київоблгаз» м.Київ на користь позивача на відшкодування шкоди завданої здоров»ю за період з 1 квітня 2003 року по 1 грудня 2010 року 22086,76 грн. та зобов»язано відповідача щомісячно виплачувати позивачу по 522,23 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд. В доводах апеляційної скарги зазначає про те, що він не погоджується із розрахунком суду при визначенні розміру шкоди, оскільки суд виходив не із середньомісячного розміру заробітної плати електромонтера 1У розряду, а з місячних його заробітків. Позивач вважає, що суд мав застосовувати відкоригований середньомісячний заробіток позивача, який був визначений ним станом на 1 жовтня 2008 року або на час проходження ним освідування у Київському облбюро СМЕ.

Також не погоджується із висновком суду в тій частині, що виниклі правовідносини не регулюються Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Законом України «Про індексацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати». Апелянт вважає, що названі закони і прийняті на їх виконання підзаконні нормативні акти мають застосовуватись не лише до виплат, які проводяться при відшкодуванні частини втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а за аналогією закону також на правовідносини щодо відшкодування шкоди іншим особам.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «Київоблгаз» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В доводах скарги зазначає про те, що суд мав застосувати ст. 1166 ЦК України при визначенні розміру відшкодування, відповідно до якої він визначається виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, якщо потерпілий на час заподіяння шкоди не працював.

Апелянт не погоджується з тим, що суд при проведенні розрахунку взяв розмір заробітної плати електромонтера 4 розряду Макарівської філії ГГ ВАТ «Київоблгаз», оскільки позивач не був працівником відповідача. Крім того, позивач навіть не зміг сказати який розряд електромонтера він мав.

Також апелянт не погоджується із твердженням суду в тій частині, що змінивши позовні вимоги, позивач не відмовився від первісної позовної вимоги про зобов»язання відповідача проводити щомісячну виплату позивачу компенсації за втрачений заробіток. Апелянт вважає, що оскільки ні позивач, ні його представник після неодноразових уточнень і змін позовних вимог у судових дебатах не просили задовольнити позов в цій частині, суд, ухваливши рішення, вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 1988 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто одноразову суму на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я ( 3 група інвалідності з втратою 85% професійної працездатності) та зобов»язано відповідача сплачувати позивачу щомісячно по 78,16 крб. починаючи з 1 листопада 1988 року до дня наступного переосвідування 14 червня 1998 року.

Цим же рішенням суду встановлено, що позивач під час отримання травми у трудових відносинах із відповідачем не перебував і ступінь вини відповідача у заподіянні шкоди здоров»ю позивача становить 90%.

14 червня 1998 року позивач чергове медичне переосвідування не пройшов. Однак відповідач продовжував проводити визначені судом виплати до 1 січня 2006 року.

31 березня 2006 року позивач пред»явив в суді названий позов.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 18 жовтня 2008 року Київського обласного бюро СМЕ у ОСОБА_4 втрата професійної працездатності складає 50% (починаючи з періоду дії Наказу МОЗ України № 238 від 05.08.1998 року і по даний час)

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що до виниклих правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки шкода була заподіяна під час його дії. Суд, з посиланням на вимоги ст. 71 ЦК УРСР, а також постанову № 6 Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановив, що вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років, тобто з квітня 2003 року.

При проведенні розрахунку суд першої інстанції виходив з того, що до отримання каліцтва позивач працював електромонтером 4 розряду Макарівського МВУГГ, а тому суд виходив із місячного заробітку електромонтера 4 розряду по Макарівській ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз».

Відповідно до ст. 455 ЦК УРСР 1963 року в разі заподіяння каліцтва або ушкодження здоровя організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобовязані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоровя (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Якщо каліцтво або інше ушкодження здоровя заподіяно організацією або громадянином, не зобовязаними сплачувати за потерпілого внески по державному соціальному страхуванню, ця організація або громадянин повинні відшкодувати потерпілому шкоду за правилами ст.ст. 440, 441, 450 цього Кодексу у частині, що перевищує суму одержуваної ним допомоги або призначеної йому після ушкодження його здоровя і фактично одержуваної ним пенсії (ч. 1 ст. 457 ЦК УРСР 1963 року).

Зміна розміру відшкодування особам, яким воно провадиться з підстав, передбачених ст. 457 ЦК УРСР, здійснюється відповідно до вимог ст. 463 ЦК УРСР.

Статтею 71 ЦК УРСР встановлено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

В абзацах 3 і 4 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розяснено, що суми на відшкодування шкоди втраченого заробітку мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності. При поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років з дня втрати потерпілим працездатності присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.

Проте суд першої інстанції зазначених положень законодавства не врахував і стягнув виплати за період, починаючи з 1 квітня 2003 року, хоча позивач звернувся до суду з позовною заявою в березні 2006 року.

Суд першої інстанції, стягнувши кошти за три роки до звернення до суду помилково виходив з того, що позивач має право на перерахунок щомісячних платежів, раніше визначених судом. Судова колегія вважає, що позивач має право просити не про перерахунок, а про призначення щомісячних платежів, оскільки право позивача на отримання щомісячних платежів, призначених рішенням Макарівського районного суду від 21 листопада 1988 року припинилось 14 червня 1998 року. З позовом про перерахунок призначених судом платежів позивач міг звернутись відповідно до ст. 463 ЦК УРСР лише до 14 червня 1998 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що у позивача виникло право на отримання щомісячних платежів у зв»язку із втратою професійної працездатності з 1 квітня 2006 року. Позивач просив стягнути з відповідача одноразово за період з 01.05.1993 року по 01.12.2010 року. Виходячи із наведених вимог закону з відповідача на користь позивача підлягають стягненню суми за період з 1 квітня 2006 року по 1 грудня 2010 року.

Як вбачається із копії трудової книжки позивача, до 19 травня 1987 року він працював у відповідача електромонтером 2 розряду . Суд першої інстанції не перевірив який тарифний розряд мав позивач, а тому необґрунтовано виходив з того, що він працював електромонтером 4 розряду.

Відповідач на вимогу апеляційного суду надав докази, які підтверджують посаду та розряд позивача, а саме наказ № 110 від 18.08.1986р., відповідно до якого ОСОБА_4, слюсаря по експлуатації і ремонту газового обладнання, з його згоди постійно переведено з 18.08.86 на посаду монтера по обслуговуванню електрообладнання 3-го розряду з доплатою 30% за суміщення професії газоелектрозварювальника.

Оскільки відповідач погоджується з тим, що при проведенні розрахунку необхідно враховувати середній заробіток саме електромонтера 3 розряду, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині розрахунку виплат, які необхідно провести позивачу.

Судова колегія не може перевірити наведені позивачем на 43 аркушах справи розрахунки, оскільки для визначення їх правильності, а саме коригування та індексація середньомісячного заробітку позивача з 1987 року по 2010 рік необхідні спеціальні знання в галузі фінансів. Сторони не заявляли клопотання про призначення відповідної експертизи, а тому суд вирішує справу на підставі наданих сторонами доказів.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає за можливе при проведенні розрахунку виходити із заробітної плати електромонтера 3 розряду за 2006-2010 роки .

2006 рік

Квітень 822,53 грн. (заробіток електромонтера 3-го розряду) х 90% (ступінь вини підприємства) х50% (ступінь втрати працездатності) - 284,69 грн. (пенсія) =85,45 грн.

Травень 823,53 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 85,72 грн.

Червень 829,23 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 88,46 грн.

Липень 855,46 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 100,27 грн.

Серпень 837,58 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 92,22 грн.

Вересень 838,86 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 92,80 грн.

Жовтень 850,35 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 97,97 грн.

Листопад 890,76 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. =116,15 грн.

Грудень 877,54 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 110,20 грн.

Всього: 869,24 грн.

2007 рік

Січень 866,31 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 105,04 грн.

Лютий 894,72 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 117,82 грн.

Березень 859,70 грн. х 90% х 50% - 284, 69 грн. = 102,06 грн.

Квітень 660,80 грн. х 90% х 50% - 285 грн. = 12,56 грн.

Травень 888,16 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 114,98 грн.

Червень 683,20 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 22,75 грн.

Липень 683,20 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 22,75 грн.

Серпень 683,0 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 22,75 грн.

Вересень 683,20 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 22,64 грн.

Жовтень 1038,02 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 182,42 грн.

Листопад 1076,43 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 199,70 грн.

Грудень 1067,81 грн. х 90% х 50% - 284,69 грн. = 195,82 грн.

Всього: 1121,29 грн.

2008 рік

Січень 959,62 грн. х 90% х 50% - 301,86 грн. =129,97 грн.

Лютий 996,46 грн. х 90% х 50% - 301,86 грн. =146,55 грн.

Березень 1034,88 грн. х 90% х 50% - 309,94 грн.= 155,77 грн.

Квітень 1039,58 грн. х 90% х 50% - 481,00 грн. = 13,19 грн.

Травень 1019,20 грн. х 90% х 50% - 481,00 грн. = 22,36 грн.

Червень 784,00 грн. х 90% х 50% - 481,00 грн. = 128,20 грн.

Липень 1029,39 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. = 80,77 грн.

Серпень 1492,62 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. = 127,68 грн.

Вересень1493,76 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. =128,19 грн

Жовтень 1900,66 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. =311,30 грн

Листопад 1780,42 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. = 257,19 грн.

Грудень 1912,96 грн. х 90% х 50% - 544,00 грн. = 316,83 грн.

Всього: 1818 грн.

2009 рік

Січень 1781,79 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 257,81 грн.

Лютий 1798,18грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 265,18 грн.

Березень 1821,41 грн. х 90% х 50% - 544 грн.= 275,63 грн.

Квітень 1634,21 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 191,39 грн.

Травень 1647,88 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 197,55 грн.

Червень 1647,88 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 197,55 грн.

Липень 1366,40 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 70,88 грн.

Серпень 1366,40 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 70,88 грн.

Вересень 1366,40 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 70,88 грн.

Жовтень 1600,05 грн. х 90% х 50% - 544 грн. = 176,02 грн.

Листопад 1639,68 грн. х 90% х 50% - 573,00 грн. = 193,86 грн.

Грудень 1639,68 грн. х 90% х 50% - 573,00 грн. = 193,86 грн.

Всього: 2161,49 грн.

2010 рік

Січень 1733,96 грн. х 90% х 50% - 695 грн. = 85,28 грн.

Лютий 1776,32 грн. х 90% х 50% - 695 грн. = 104,34 грн.

Березень 1776,32 грн. х 90% х 50% - 695 грн.= 104,34 грн.

Квітень 1748,99грн. х 90% х 50% - 706 грн. = 81,04 грн.

Травень 1883,50 грн. х 90% х 50% - 706грн. = 141,57 грн.

Червень 1951,04 грн. х 90% х 50% - 706 грн. = 171,97 грн.

Липень 1945,04 грн. х 90% х 50% - 709 грн. = 166,27 грн.

Серпень 1951,04 грн. х 90% х 50% - 709 грн. = 168,97 грн.

Вересень 1876,00 грн. х 90% х 50% - 709 грн. = 135,2 грн.

Жовтень 1951,04 грн. х 90% х 50% - 723 грн. = 154,97 грн.

Листопад 1951,04 грн. х 90% х 50% - 723 грн. = 154,97 грн.

Всього: 2161,49 грн.

Загальна сума , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7239,69 грн.

Судова колегія не погоджується із висновками суду в частині того, що до виниклих правовідносин не можна застосовувати Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». Разом з тим, оскільки позивач не надав суду розрахунок індексації втрати частини заробітку позивачем у зв»язку із ушкодженням здоров»я, проведених відповідно до Постанови КМ України № 1078 від 17 липня 2003 року і не заявляв клопотання про залучення спеціаліста для проведення таких розрахунків, або призначення експертизи, судова колегія вважає, що ці позовні вимоги позивачем не були доведені в судовому засіданні, а тому не можуть бути задоволені.

Судова колегія погоджується із доводами відповідача про те, що після уточнення позовних вимог позивач не просив суд зобов»язувати відповідача проводити щомісячні виплати позивачу, а тому суд вийшов за межі заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили, що позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячних платежів позивач не заявляв, а тому рішення суду в цій частині не правильним і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» м.Київ задовольнити частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 грудня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» м.Київ, третя особа: Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» на користь ОСОБА_4 7239,69 грн.

Стягнути з ВАТ «Київоблгаз» м.Київ на користь держави судовий збір у розмірі 72,40 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: