_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1123/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2011 року.

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту

Встановив,

ВАТ (нині ПАТ) „ОСОБА_1 Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „ОСОБА_1 Аваль звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором №014/0027/74/251 від 24 травня 2005 року у 762 108,84 грн, стверджуючи, що відповідачі не виконали свої зобовязання за договором кредиту і договором поруки. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник з боку відповідачів ОСОБА_4 , який діє від імені і в інтересах ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на підставі довіреності, з позовом банку не погодився.

Суд вислухав представників сторін , вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

24 травня 2005 року Акціонерний поштово-пенсійний ОСОБА_1 Аваль (нині ОСОБА_5 Аваль )в особі начальника 27-го Одеського відділення і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 014/0027/74251, за умовами якого ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 136700 дол.США., а Позичальник отримує кредит і зобовзується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом , комісії згідно умов договору та ОСОБА_6. Кредит надавався на строк 120 місяць до 24 травня 2015 року. Сторони домовоились, що за користування кредитом Позичальник сплачує банку проценти, що розраховуються на основі процентної ставки. На дату укладання договору розмір процентної ставки складав 15%. Умовами договору передбачено погашення кредиту шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів у розмірі 1140 дол.США, за рахунок яких здійснюється погашення щомісячних відсотків за користування кредитом та погашення частини кредиту.

ОСОБА_6 виконав свої зобовязання за договорами кредиту і видав 24 травня 2005 року позичальнику через касу 27-го Одеського відділення ОСОБА_6 Аваль кошти у сумі 136700 дол.США.

Позичальник свої обовязки за договорами кредиту не виконує з грудня 2008 року : щомісячно не здійснює часткове погашення кредитів та не сплачує відсотки за користування кредитами, після відповідного повідомлення не повернув ОСОБА_6 кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом.

У якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договорами між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 було укладено 24 травня 2005 року договір поруки , за умовами якого ОСОБА_3 бере на себе зобовязання відповідати по зобовязанням ОСОБА_2 за кредитним договором. Договір поруки передбачає солідарну відповідальність ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором на всю суму заборгованості, що включає сплату основного боргу за кредитним договором, відсотки за користування кредитом, пеню та відшкодування збитків.

У звязку з тим, що відповідачі не виконали свої зобовязання ні за кредитним договором ні за договором поруки, банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 солідарно на користь банку за кредитним договором №014/0027/74/251 від 24.05.2005 року- 99492,02 дол.США, що дорівнює 762108,84 грн, де борг за тілом кредиту 86540 дол.США (662 896,4 грн), заборгованість за відсотками 780,28 дол.США (5976,93 грн), заборгованість за простроченими відсотками 7426,95 дол.США (56890,44 грн), пеня 4744,79 дол.США (36345,07 грн). Вартість одного дол.США за курсом НБУ дорівнює 7,66 грн. на момент звернення до суду з цим позовом.

Представник позивача у підтвердження своїх вимог посилався на такі докази: кредитний договір №014/0027/74/251 від 24.05. 2005 р., розрахунок боргу кредитних коштів, по відсотках, пені за вищеназваним договором кредиту, договір поруки від 24.05.2005 року, кредитну справу банку на оформлення ОСОБА_2 кредиту, претензії-повідомлення банку на адресу ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про необхідність виконання зобовязань за договором кредиту та за договором поруки.

Представник відповідачки, не визнаючи позов, посилався на: несправедливість договору кредиту, на порушення ОСОБА_6 вимог ЗУ Про захист прав споживачівпри укладанні договору кредиту, на відсутність у ОСОБА_6 індивідуальної ліцензії на видачу кредитних коштів в іноземній валюті. Крім того, представник відповідачки доводив, що ОСОБА_5 не надав доказів видачі ОСОБА_2 кредитних коштів в іноземній валюті.

При вищевикладених обставинах суд вважає позов банку обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: 24 травня 2005 року сторони уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності грошових коштів у сумі 136700 дол.США. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобовязань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Надані суду докази свідчать про невиконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором з квітня місяця 2009 року. У даному випадку умовами договору передбачено право вимоги дострокового повернення кредитних коштів, плата відсотків за користування кредиту, стягування з позичальника пені (0,5% від просроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення п.10 Договору кредиту) за порушення позивачальником терміну повернення кредитних коштів.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідрні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, пені, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи представника відповідачів про несправедливість договору кредиту, про неправомірність видавати грошові кошти за кредитним договором в іноземній валюті, про порушення Банком ЗУ Про захист прав споживачівне містяться на Законі та дійсних обставинах по справі.

При укладанні 24.05.2005 року кредитного договору з ОСОБА_2 ОСОБА_5 виконав вимоги п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління , та ст..11 ЗУ Про захист прав споживачіві під час укладення кредитного договору попередив споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач, що підтверджується п.12,4 і п.12.5 договору.

Суд вважає, що застосування Закону України Про захист прав споживачівдо спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю(далі Декрет КМУ).

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Тобто, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. У даному випадку на момент укладання договору кредиту з відповідачкою ВАТ ВАТ ОСОБА_1 банк Авальмав Банківську ліцензію за №10 і дозвіл за №10-Б.

Щодо доводів відповідачевої сторони про відсутність письмових доказів про видачу ОСОБА_2 кредитних коштів в іноземній валюті, то ці доводи не підтверджуються матеріалами даної справи та кредитної справи, наданої ОСОБА_6, з яких вбачається, що на видачу готівки у доларах США відповідачка надавала заяву, про отримання кредитних коштів в доларах США на цій заяві міститься підпис відповідачки, майже три роки ОСОБА_2 повертала кредитні кошти і сплачувала відсотки за користування кредитом у доларах США.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це державне мито у сумі 1700 грн і витрати на технічне забезпечення судового процесу у сумі 30 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання умов договору кредиту та відповідальності за невиконання договору, регулюються нормами ст.ст.525,526, 553-554, 611,612, 1054 ЦК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (мешкає м.Одеса 65122, АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1) і ОСОБА_3 (прож. ОСОБА_7 65122, АДРЕСА_1, ідентифікаційні №8) і на користь Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_8 Аваль в особі Одеської обласної дирекції АТ „ОСОБА_1 Аваль (м.Одеса 65000 вул.Садова,10 МФО328351, п/р2909949) 762108,84 грн ( сімсот шістдесят дві тисячі сто вісім грн.), де борг за тілом кредиту 662 896,4 грн, заборгованість за відсотками 5976,93 грн, заборгованість за простроченими відсотками 56890,44 грн, пеня 36345,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Авальсудові витрати у сумі 1730 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя : Калашнікова О. І.