_____________________________________________________________________________
Справа№2-5859/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про надання дозволу виїзду дітей за кордон,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати незаконною відмову ОСОБА_2 надати згоду на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації, надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації без згоди батька ОСОБА_2.

Представник позивачка посилається на те, що ОСОБА_1 проживає у м. Москва Російської Федерації. ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_5, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 та вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 20 березня 2006 року. ОСОБА_1 брала активну участь у вихованні своїх онуків та постійно з ними спілкувалася, однак останнього часу у звязку з віком та станом здоровя не може приїжджати до України, а їх батько ОСОБА_2 відмовляється надати згоду на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, у судовому засіданні не заперечував проти виїзду неповнолітніх дітей у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2001 року народилася ОСОБА_3, 20 березня 2006 року народився ОСОБА_4, їх батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Мати ОСОБА_5 та відповідно бабуся неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 проживає у м. Москва Російської Федерації та у звязку з віком та станом здоровя не може приїжджати до України для спілкування зі своїми онуками, а відповідач ОСОБА_2 відмовився надати письмову згоду на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації.

Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно.

Згідно з ст. 12 Закону України Про охорону дитинствабатьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.

Згідно з ст. 257 СК України баба, дід, прабаба та прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: забезпечення належних умов для охорони здоровя, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного, та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-педагогічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

На думку суду тимчасове перебування дітей в різних країнах світу, ознайомлення їх з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних памяток буде сприяти освітньому вихованню та культурному розвитку дітей. Крім того суд вважає, за необхідне зазначити, що відсутність спілкування онуків зі своїми бабами та дідами порушує основні принципи виховання дитини.

Таким чином, враховуючи виключно інтереси дітей, суд вважає за можливе визнати незаконною відмову ОСОБА_2 надати згоду на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації, та надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації без згоди батька ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Законом України Про охорону дитинства, ст. 257 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати незаконною відмову ОСОБА_2 надати згоду на виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації.

Дозволити виїзд неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_5 до м. Москви Російської Федерації без згоди батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Калініченко Л. В.