АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1045/2011 р. Головуючий 1 інст.: Задорожний М.І.
Категорія - «трудові» Доповідач : Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Солодкова А.А., Швецової Л.А.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року по цивільній справі за позовом військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах Держави в особі Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

встановила:

У лютому 2010 року Військовий прокурор Харківського гарнізону (Військовий прокурор) звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що відповідач ОСОБА_1 з 7 вересня 2005 року по 4 грудня 2008 року проходив військову службу у Харківському університеті повітряних сил на посаді начальника складу пального взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 (Університет). У червні 2007 року на складі пального та мастильних матеріалів Університету було виявлено нестачу дизельного палива та рідини ГТЖ 22 М на суму 115 866 грн. 10 коп. Посилаючись на те, проведеним службовим розслідуванням було встановлено, що вказана нестача виникла через недбале ставлення ОСОБА_1 до своїх службових обовязків, Військовий прокурор просив стягнути з останнього на користь Університету Повітряних Сил завдану Державі нестачею матеріальних цінностей шкоду з урахуванням передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 1995 р. N 880 кратності у розмірі 344 972 грн. 92 коп.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, посилаючись на те, що нестача дизельного палива виникла в тому числі через недбале ставлення до військової служби начальника служби пального та мастильних матеріалів Університету ОСОБА_3

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2010 року до участі справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позов військового прокурора Харківського гарнізону задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 на відшкодування завданої нестачею матеріальних цінностей шкоди 344 972 грн. 92 коп., а також в дохід держави 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи. Додатковим рішенням цього ж суду 7 грудня 2010 року відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов Військового прокурора про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок бездіяльності та неналежного виконання відповідачем посадових обов'язків державі завдана майнова шкода, яка підлягає стягненню з відповідача у трикратному розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період 7 вересня 2005 року по 4 грудня 2008 року перебував на посаді начальника складу пального взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення Університету.

Наказом від 09 вересня 2008 року N 39-пм ОСОБА_1 звільнений із займаної посади (а. с.7).

Постановою начальника Університету від 05 листопада 2009 року відмовлено в порушенні кримінально справи відносно прапорщика ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України (а. с. 16).

З постанови вбачається, що начальник складу служби пального та мастильних матеріалів Університету ОСОБА_1 у період з лютого 2007 року до 01 червня 2007 року через недбале та несумлінне ставлення до виконання своїх посадових обовязків не вживав заходів щодо перевірки наявності та стану пального, його обліку, складання звітності, проведення звірки облікових даних, що призвело до виникнення нестачі дизельного пального та рідини ГТЖ 22 на суму 115 866 грн. 10 коп.

Пунктом 8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (далі - Положення) передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов'язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до п. 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі недостачі військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Пунктом 14 Положення передбачено, що військовослужбовці за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв'язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10 - кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 1995 р. N 880 Переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості встановлено, що шкода, завдана нестачею дизельного пального, відшкодовується у трикратному розмірі.

Оскільки саме відповідачу ОСОБА_1, який перебував на посаді начальника складу пального Університету, було передано під звіт для зберігання військове майно та саме з його вини виникла нестача дизельного пального та рідини ГТЖ, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову Військового прокурора та стягнення з ОСОБА_1 на відшкодування завданої Державі шкоди з урахуванням передбаченої Постановою КМУ кратності 344 972 грн. 92 коп. та відмовив у стягненні зазначеної суми з начальника служби паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_3, якому безпосередньо військове майно під звіт не передавалось.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313 - 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді