АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-348/11 Головуючий у 1-й інстанції Куц Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Омельченко Л.М.

при секретарі : Александрович Л.О.,

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 грудня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про зобов»язання виконання договору та відшкодування моральної шкоди за неналежне надання послуг

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобов»язання виконання договору та відшкодування моральної шкоди за неналежне надання послуг. У позовній заяві зазначав, що 02.05.2008 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №РLRGKB НОМЕР_1, згідно якого він отримав кредит в сумі 12000 доларів США. Вважає, що при оформленні даного договору у нього незаконно були вилучені документи на квартиру АДРЕСА_1, зокрема договір купівлі-продажу квартири; технічний паспорт на квартиру. Вказував, що 12.11.2009 року кредит було погашено достроково, проте відповідач відмовляє йому у видачі вказаних правовстановлюючих документів.

Уточнивши у жовтні 2010 року свої позовні вимоги, ОСОБА_3 просив зобов»язати відповідача надати йому лист про дострокове погашення ним кредитного договору №РLRGKB НОМЕР_1 від 02.05.2008 року, повідомлення про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, а також технічний паспорт та договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Окрім того, просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 5000 грн. за неякісне виконання зобов»язання про надання послуг у сфері кредитування.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 грудня 2010 року у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 20.05.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено у письмовій формі договір за №РLRGKB НОМЕР_1, згідно якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти шляхом готівки через касу на строк з 20.05.2008 року по 20.05.2018 року включно у розмірі 14780 доларів США на наступні цілі: 12 000 доларів США на придбання нерухомості, у розмірі 360 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 160 доларів США страхування майна, 60 доларів США особисте страхування, а також 2200 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 Договору. Даний договір був підписаний позичальником та представником банку.

Згідно довідки АА №241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ЗАТ КБ «Приватбанк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Також судом встановлено, що забезпеченням виконання Позичальником зобов»язань за даним Договором виступає іпотека двокімнатної квартири №26 загальною площею 43,40 кв. м, що знаходиться за адресою м. Комсомольськ Полтавської області вул. Добровольського, 26. За умовами п.18.11 договору іпотеки вказаної квартири від 20.05.2008 року, укладеного між сторонами, передбачено, що до отримання Іпотекодавцем кредиту або на протязі трьох днів з моменту реєстрації права власності на Предмет іпотеки згідно п. 18.10 цього договору необхідно передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання Іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за Кредитним договором.

За встановлених обставин, з урахуванням положень ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 628, ст. 638 ЦК України, вірним є висновок суду, що при укладенні кредитного договору та договору іпотеки між позивачем і відповідачем було досягнуто всіх істотних умов, договір укладався позивачем добровільно, оскільки на факти укладання договору під впливом обману, насильства, або під впливом тяжкої обставини, ОСОБА_3 не посилався і такі обставини суду не доводив. Не посилався позивач також і на застосування з боку відповідача будь-якого впливу чи тиску.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору №РLRGKB НОМЕР_1 для виконання зобов»язань за цим договором Банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту до даного договору і надає позичальнику право на їх використання.

Згідно п. 4.2 вищевказаного договору передбачено, що за надане право, зазначене в п. 4.1 договору, позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів у розмірі, вказаному у п. 8.1 договору, а саме: 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів за фактичну кількість днів резервування ресурсів. При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказаного у графіку погашення кредиту.

За умовами п. 8.1.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов»язується повернути кредит, згідно порядку та в строки, вказані у п. 8.1 даного договору, а повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абзаці 1 п.8.1 даного договору, тобто 20.05.2018 року, оскільки кошти були зарезервовані банком на весь строк кредитного договору з 20.05.2008 року по 20.05.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, вірним є також висновок суду, що позичальник, за умовами укладеного між ним та Банком кредитного договору, при достроковому погашенні кредиту, мав сплатити винагороду за резервування коштів за весь визначений за договором період.

Відповідно до довідки ПАБ КБ «Приватбанк» станом на 29.10.2010 року заборгованість за кредитним договором №РLRGKB НОМЕР_1 складає: прострочена комісія 157,55 доларів США; пеня 21,94 доларів США, плата за резервування коштів 17355,43 грн. /а. с. 25/.

Згідно положень ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Встановивши, що позивачем не було дотримано виконання вищенаведених умов кредитного договору при достроковому погашенні кредиту, суд дійшов правомірного висновку про те, що банк за умовами п. 18.11 договору іпотеки має право зберігати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором та з цих підстав обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

За вищенаведених обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: