РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-268/11

Провадження № 2/764/11

31 травня 2011 року Лисянський районний суд в складі:

головуючого -судді: Золотоверхого О.І.

при секретарі : Гонтар І.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання права власності на спадкове майно померлої ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28 жовтня 1997 року померла його мати ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 28 жовтня 1997 року. Все своє майно на випадок смерті померла заповіла позивачу згідно заповіту від 17.08.1993 року посвідченого Виноградською сільською радою. Позивач як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки мати проживала з ним, так-як потребувала стороннього догляду і померла в м. Чернігові. Також позивач фактично користується спадковим будинком, утримує правовстановлюючі документи на інше спадкове майно, але не можу отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки на будинок відступні правовстановлюючі документи. За таких обставин, він змушений звертатися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, а представник відповідача не заперечує проти позову, оскільки позивач за заповітом має право на спадщину.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

До складу спадкової маси входить житловий будинок в с. Виноград по провул. Чурпіти, 5, який рахується за померлою, але документи на право власності відсутні, що стверджується довідкою сільської ради №509 від 10.05.2011 року. Також до складу спадкової маси входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові вклади.

Згідно свідоцтва про смерть від 28.10.1997 року, ОСОБА_2 померла у віці 85 років у м. Чернігові.

Відповідно до заповіту від 17.08.1993 року, оригінал якого наданий до справи, померла все своє майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_1, тобто позивачу.

За таких обставин, позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на частину спадкового майна відсутні правовстановлюючі документи, що теж підтверджується довідкою сільської ради №509 від 10.05.2011 року.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із змісту ст. 1218 ЦК України прийняття спадщини частинами не можливе, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності

Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини між сторонами відносно спадщини виникли до набрання кодексом 2003 року чинності, до даних правовідносин ми застосовуємо вимоги ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщинизаяв у про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено ст. 1296 ЦК України.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №4 від 24.06.1983 року (із змінами внесеними Постановами від 25.12.92, 25.05.1998., що діяла на час відкриття спадщини), п. 4 визначено, що якщо в шестимісячний строк позивач фактично вступив в управління спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 549 ЦК УРСР, 1218, 1228, 1261, 1266 ЦК України, 10,60,212-215 ЦПК України суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати в порядку спадкування за заповітом право власності за ОСОБА_1 на таке майно:

-житловий будинок з надвірними спорудами в с. Виноград Лисянського району Черкаської області по провулку Чурпіти, 5, що рахується за померлою 28.10.1997 року ОСОБА_2 та право користування присадибною земельною ділянкою під даним будинковолодінням площею 0,45 га.;

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,69 га. в адмінмежахВиноградської сільської ради, що належала померлій 28.10.1997 року ОСОБА_2 на підставі державного акту серії П- ЧР № 050992 виданого Виноградською сільською радою 12.06.2002;

-грошові вклади на рахунках №6441, № 2 відкритих у філії - Лисянське відділення ВАТ «Державний ОСОБА_3 України» №2971/01 с. Виноград на імя померлої 28.10.1997 року ОСОБА_2 з усіма нарахованими відсотками та компенсаціями.

Відповідача звільнити від сплати судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя - О.І. Золотоверхий