Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-1706/2011 Головуючий 1-ї ОСОБА_1
Категорія спадкові Доповідач Зазулинська Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарях Коршун І.О., Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на обов»язкову частку у спадщині та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист конституційного права та визнання права власності, встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, за участю 3-ї особи ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_5 про визнання права на обов»язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті її сина ОСОБА_7, померлого 23 січня 2006 року, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину майна, що знаходиться в квартирі, а саме холодільника «WIRPOOL» , пральної машини «ZANUSSI» і комп»ютера. У обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом свого сина ОСОБА_7 і має право на обов»язкову частку у спадщині.

Не заперечуючи права ОСОБА_4 на обов»язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_7, ОСОБА_5 у своєму зустрічному позові вважала, що спадщина відкрилася тільки на ? частину вищезазначеного майна і тому обов»язкова частка, на яку має право ОСОБА_4 складає ? частку квартири, холодильника, пральної машини та комп»ютера. Просила визнати факт її проживання з ОСОБА_7 однією сім»єю без шлюбу з 1993 року до 2006 року і визнати за нею на підставі ст..74 СК України право власності на ? частину квартири, холодільника, пральної машини і комп»ютера як частку у спільній сумісній з ОСОБА_7 власності і на ? частку цього майна у порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2010 року позов ОСОБА_4 про визнання права на обов»язкову частку у спадщині задоволено частково. Визнано за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частку в іншому майні, а саме холодільника «WIRPOOL» ARC 4030 C (серійний номер JG 3417147) , пральної машини «ZANUSSI» FU-825 N і комп»ютера ( AMD Athhlon, 1,67 ГГц, 512 Мб ОЗП, HDD 80 Гб). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 у повному обсязі. Визнано встановленим факт її спільного проживання з ОСОБА_7. однією сім»єю без шлюбу з 1993 по 2006 р.р.

Визнано право власності ОСОБА_5 на ? частини у спірному майні, на ? як на частку у спільній сумісній власності і на ? частину у порядку спадкування за заповітом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

При цьому посилається на недоведеність ОСОБА_5 факту проживання з ОСОБА_7 однією сім»єю; неправильне застосування судом норм матеріального права.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 на апеляційну скаргу ОСОБА_4 подали заперечення, в яких просять постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2010 року без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції надано правову оцінку доказам у їх сукупності; з»ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; правильно застосовані норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді; пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_7 і про визнання за нею право власності на ? частину квартири, ? частини пральної машини, холодильника, комп»ютера як на частку у спільному сумісному майні, суд першої інстанції виходив з доведеності факту спільного проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з 1993 року, яке продовжувалося до 2006 року, тобто і з набранням чинності Сімейним Кодексом України, тому правовідносини, що випливають з майнових прав, підлягають вирішенню на підставі ст. ст.74,60,61,63 СК України.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України.

Згідно ст. 213 ЦК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалося учасниками процесу й в суді апеляційної інстанції на підставі нотаріально посвідченого 05.11.2003 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7В купив зазначену квартиру, яка була зареєстрована за ним в КП «Харківське БТІ» на праві приватної власності. 10.11.2003 року за реєстровим № 3077331. У листопаді 2003 року придбано і інше майно, що є предметом спору: пральна машина, холодильник і комп»ютер.

Відповідно до п.1 розд. У11 Прикінцевих положень Сімейного Кодексу України . цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обовязків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обовязки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положення ч.1 ст. 74 цього Кодексу.

В зв»язку з наведеним , під час вирішення позову про визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин.

У випадку, коли такі відносини виникли до 01 січня 2004 року, тобто до набуття чинності СК України спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу ( ст.. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 СК України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї чи майно, що є у власності осіб, яке ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю, згідно з п.1 ст. 17, ст 18, п.2 ст. 17 Закону України «Про власність»; квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передані під час приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сімї наймача у їх спільну сумісну власність відповідно до ст.. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не був визначений і учасники спільної власності під час придбання майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створені спільної власності, що викладено в розясненні п.5 постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Таким чином для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, набутому до 01 січня 2004 року, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

Отже, права і обов»язки щодо спірного майна виникають в момент його придбання, тому правовий режим майна, придбаного у 2003 році і правовідносини сторін із приводу нього не можуть регулюватися нормами СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, ч.ч. 1 та 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч своєму процесуальному обов»язку ОСОБА_5 не довела суду , що між нею і ОСОБА_7 існувала домовленість про створення спільної сумісної власності під час дії Закону України « Про власність» і що вона вкладала свої кошти для придбання спірного майна.

У квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_5 зареєстрована не була. Заборгованість по квартирній платі та за надані комунальні послуги сплачені нею після смерті ОСОБА_7

В анкеті клієнта, заповненої ОСОБА_7 15 жовтня 2003 року при зверненні до Правекс Банку за отриманням кредиту на придбання квартири, він зазначив, що у зареєстрованому і цивільному шлюбі не перебуває і членами своєї сім»ї зазначив мати ОСОБА_4, батька ОСОБА_9 і сестру ОСОБА_10

Відповідно до рахунку-заказу № 002833 від 25 січня 2006 року витрати, пов»язані з похованням ОСОБА_7 сплачені його матір»ю ОСОБА_4

У своєму позові, поясненнях в суді першої інстанції, запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 зазначала, що під час святкування її сорокаріччя, ОСОБА_7 у присутності свідків заявив, що квартира є подарунком до її ювілею, а в зв»язку з неможливістю укласти договір дарування через знаходження квартири в іпотеці, склав на її користь заповіт, що суперечить її ж твердженню про наявність права власності на частку у цій квартирі.

Згідно свідоцтва сер.1-ВЛ « 267762 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану міста Лозова Харківської області шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_11 розірвано 17 травня 2004 року.

Надана ОСОБА_5 особиста медична картка та посилання на підписи у гарантійних свідоцтвах на пральну машину і холодильник; зобов»язанні на доставку пральної машини та зазначення її прізвища в рахунку - фактурі на комп»ютер відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України не є належними доказами для задоволення її позову в частині встановлення факту її проживання однією сімєю з ОСОБА_7. без реєстрації шлюбу з 1993 року по 2006 рік як такого, що має правове значення для вирішення майнового спору та визнання за нею права власності на ? частину спірного майна як на частку у спільній сумісній власності.

ОСОБА_7 помер 23.01.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.

29 грудня 2005 року ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якому все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, та все, що йому буде належати на день смерті та на що він буде мати право, заповідав ОСОБА_5

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір»ю ОСОБА_7 і на час його смерті була пенсіонером за віком і інвалідом 2-ї групи безстроково, тобто непрацездатною матір»ю спадкодавця і відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов»язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті її сина ОСОБА_7

ОСОБА_4 як спадкоємець 1-ї черги за законом у розмірі обов»язкової частки і ОСОБА_5 як спадкоємець за заповітом з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулися у встановлений ст.1270 ЦК України строк.

З огляду на наведене судова колегія доходить висновку, що ОСОБА_5 не доведено участі у набутті спірного майна і що все спірне майно належало на праві власності ОСОБА_7, тому внаслідок його смерті спадщина відкрилася на майно в цілому, а не на ? його частину і кожна з позивачів у порядку спадкування має право на ? частину цього майна: ОСОБА_4 як на обов»язкову частку у спадщині, а ОСОБА_5 у порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст..ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст. ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на обов»язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті її сина ОСОБА_7, померлого 23 січня 2006 року, а саме: на ? частину квартири АДРЕСА_1 , на ? частину пральної машини «ZANUSSI» FU-825 N , ? частину холодільника «WIRPOOL» ARC 4030 C (серійний номер JG 3417147) , ? частину комп»ютера ( AMD Athhlon, 1,67 ГГц, 512 Мб ОЗП, HDD 80 Гб).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 за зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , на ? частину пральної машини «ZANUSSI» FU-825 N , ? частину холодільника «WIRPOOL» ARC 4030 C (серійний номер JG 3417147) , ? частину комп»ютера ( AMD Athhlon, 1,67 ГГц, 512 Мб ОЗП, HDD 80 Гб), як на частку у спільному сумісному майні відмовити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на на ? частину квартири АДРЕСА_1 , на ? частину пральної машини «ZANUSSI» FU-825 N , ? частину холодільника «WIRPOOL» ARC 4030 C (серійний номер JG 3417147) , ? частину комп»ютера ( AMD Athhlon, 1,67 ГГц, 512 Мб ОЗП, HDD 80 Гб) в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_7, померлого 23 січня 2006 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України.

Головуючий суддя

Судді колегії