АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-697/2011р. Головуючий 1 інст.-Плетньов В.В.
категорія стягнення шкоди Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Пономаренко Ю.А.

суддів Черкасова В.В., Кукліної Н.О.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського акціонерного комерційного земельного банку ХАК „Зембанк" про стягнення сум та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 18 серпня 2010 р. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача -Публічного акціонерного товариства „Земельний банк" внески за чотирьома депозитними договорами з урахуванням щомісячних відсотків, у загальній сумі 38469 грн. 04 коп., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., компенсацію кредиту 1805 грн. та за отримання довідки - 20грн., посилаючись на те, що він уклав з ХАК Земельним банком договори строкових банківських вкладів «Весняний подарунок», «Лояльність», «Різдвяний сюрприз» та «Пенсійний-ощадний». За даними кредитними договорами відповідач повинен був повернути позивачеві суму внеску разом із сумою нарахованих за користування відсотків та інших нарахувань суму, що складає 29276,74 грн. Ці гроші йому не було повернуто навіть після письмового звернення до банку 22.12.09 р.

Позивач неодноразово у письмовій формі звертався до відповідача щодо негайного повернення внесків у повному обсязі разом із сумою нарахованих за користування ними відсотків відповідно до умов договорів, однак відповідач не вчинив жодних дій відповідно до змісту вказаних листів, відмовив у видачі сум внесків у повному обсязі разом із сумою нарахованих за користування ними відсотків, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Загальна сума боргу відповідача за вкладами станом на 18.06.10 р. склала 29023,01грн., відповідно до даних поточному рахунку №09 та довідки Зембанку від 18.06.10 року. Крім цього, загальна сума невиплачених відсотків, інфляційних витрат та суми 3% річних за договорами склала 5828,27+2653,52+964,24=9446,03грн. Таким чином загальна сума боргу за договорами склала 29023,01 + 9446,03=38469,04грн.

Впродовж останніх місяців він та його родина знаходились у скрутному матеріальному становищі. Порушився звичайний уклад сімейного життя. Важко переживаючи обставини, що склалися, у позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія. Крім того, він не мав можливості забезпечити належний догляд та умови життя своїй родині, зокрема своєму сину - інваліду дитинства 1-ї групи, якому потрібен постійний сторонній догляд та медичні препарати. Для того, щоб пролікувати сина і себе особисто, позивач був змушений взяти у борг 12000 грн., у видачі якої йому було відмовлено відповідачем. У зв'язку з цим він зазнав матеріальної шкоди у розмірі 12000 грн. Сума компенсації за цим кредитом становить 1805 грн. Моральну шкоду позивач оцінив у 10000 грн.

Надалі позивач уточнив позов, відмовився від позову у частині стягнення основного боргу за договорами, оскільки ця сума йому відшкодована, в іншій частині наполягав на своїх вимогах, підтвердив обставини справи, викладені ним у позовній заяві.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вислухавши думку учасника процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 обгрунтовано виходив з того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх вимог, а відшкодування моральної шкоди не передбачено договором банківського вкладу, укладним між позивачем та відповідачем.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що між сторонами по справі були укладені договори строкових банківських вкладів: 29.04.2008 року -«Весняний подарунок» №532д/08-ВП на суму 20000грн. з відсотковою ставкою 16,5% річних та датою повернення депозиту - 11.05.2009р.; 02.09.2008 був укладений договір «Пенсійний-ощадний» № 1204д/08-ПО на суму 4000грн. з відсотковою ставкою 19,5% річних, з датою повернення депозиту 14.09.2009 року; 11.11.2008 року був укладений договір «Лояльність» № 1520д/08-ЛС на суму 1500 грн. з відсотковою ставкою 20,5 % річних та датою повернення депозиту 23.11.2009 року; 12.12.2008 року був укладений договір «Різдвяний сюрприз» №1608д/08-РСС на суму 10000 грн. з відсотковою ставкою 24 % річних, дата повернення депозиту 22.12.2009 року.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України здійснює державне регулювання діяльності банків, у тому числі у формі адміністративного регулювання, зокрема шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків.

У зв'язку з погіршенням показників фінансової діяльності відповідача ПАТ «Земельний банк» знизився рівень ліквідності та з'явилася загроза платоспроможності, з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів, забезпечення схоронності капіталу і активів банку, докладної оцінки його фінансового стану і вжиття відповідних заходів, щодо приведення його діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його платоспроможності й ліквідності, стабілізації діяльності банку, усунення порушень, причин та умов, що призвели до погіршення його фінансового стану, відповідно до ст.ст.15, 55 Закону України «Про Національний банк України», ст.73, ч.2 ст.75 і ст.76, 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділами І і V Положення про застосування впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 р. № 369, зі змінами, Правління Національного банку України з 12.05.2010 року по 11.11.2010 року призначило тимчасового адміністратора строком на шість місяців (Постанова Національного банку України від 11.05.2010 року № 231).

З метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану в ПАТ «ЗЕМБАНК» введено повний мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці - з 12.05.10р. до 11.08.10 р. 2.08.2010р. в ПАТ «Земельний банк» Постановою Правління НБУ № 375 від 30.07.2010 р. було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації банку.

Відповідно до ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язаннь щодо сплати податків і зборів(обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку.

Ст.93 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначає, що кредитор в місячний строк з дня публікації оголошення про початок ліквідації банку має право подати свої кредиторські вимоги. Закон України «Про банки та банківську діяльність», а саме ч.1 ст.96 зазначає, що кошти, одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у визначеній черговості.

Згідно з «Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб» (у редакції рішення адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 квітня 2009 р. № 2), Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів за його вкладами, включаючи відсотки, в розмірі вкладів на день настання недоступності вкладів, але не більше визначеної законодавством гарантованої суми за вкладами. Зазначений розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, може складати не більше 150000грн.

Терміни дії спірних депозитних договорів збігли у відповідності до їх пунктів №1 11.05.09 р. щодо суми розміром 20000 грн., 14.09.09 р. щодо суми розміром 4000 грн., 23.11.09 р. щодо суми розміром 1500 грн., 22.12.09 р. щодо суми розміром 10000 грн.

Судом 1 інстанції правильно встановлено, що після закінченя термінів дії зазначених договорів позивач не вжив заходів щодо пролонгації договірних умов. А 18 квітня 2007р. між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунку № 111 Одс/07-ІІ з додатком №1 до нього. Згідно п.1.1 договору та додатку грошові кошти позивача знаходилися на його поточному рахунку №09 з відсотковою ставкою за залишками вільних коштів у розмірі 2%.

У пунктах 1.1. всіх спірних депозитних договорів та у всіх наданих позивачем до суду копіях книжок вкладника щодо спірних депозитних коштів зазначено саме цей поточний рахунок.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивачеві було відомо, що належні йому депозитні кошти знаходилися та повинні були знаходитися на вищезазначеному поточному рахунку на умовах договору № 111 Одс/07-ІІ з відсотковою ставкою за залишками вільних коштів у розмірі 2%. Позивач цього договору до суду не надав та його не згадував.

Із п.2.2.3 цього договору вбачається також, що для одержання коштів з поточного рахунку позивач повинен був надати банку попередню заявку не менш ніж за два дні до передбачуваного отримання коштів. У разі недотримання цієї умови банк був вправі відмовити позивачу у видачі готівки. Позивач у кожному випадку звернення до банку за готівкою цієї умови не додержався.

З наданих до суду відомостей про рух коштів вбачається, що на протязі 2009 -2010 р.р. позивачеві неодноразово проводилися видачі грошових коштів. Станом на 25.08.2010 р. позивач на своєму рахунку мав залишок коштів в розмірі 29121,69 грн. 21.09.2010 р. позивач отримав грошові кошти через Фонд гарантування вкладів в розмірі 29126, 95 грн., тобто у повному обсязі.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції стосовно відмови у стягненні щомісячних відсотків, інфляційних та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Судова колегія також вважає правильним висновок суду 1 інстанції, про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог щодо відшкодування витрат на юридичні та інші послуги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження таких витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підлягає відшкодуванню моральна шкода, оскільки позивач не виконав вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, так як не надав суду жодних доказів, які б могли підтвердити наявність моральної шкоди. Крім того, суд 1 інстанції правильно зазначив, що відшкодування моральної шкоди не передбачено договором банківського вкладу, укладеного між позивачем і відповідачем.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -