КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-168/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Варакута Є.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідачів ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Пята Миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на 1/4 частину спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати дійсним договір купівлі-продажу №2242 від 28.05.2001р. 1/2 частини житлового будинку № 34 по вулиці Богдана Хмельницького в м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд, укладеного на Універсальній біржі «Південь» між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, померлим 22.09.2008р. та визнати за нею право власності на 1/4 частину спільної сумісної власності.

Позивачка та її представник неодноразово змінювали підстави позову і остаточно просили встановити факт проживання однією сімєю, як жінка та чоловік без шлюбу, її з ОСОБА_8, який помер 22.09.2008р. з січня 2000р. по 02.08.2001 р та визнати за нею право власності на 1/4 частину майна, придбаного ними за час спільного проживання без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування позову зазначала, що вона, з січня 2000р. по 02.08.2001 р, проживали разом з ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу, у будинку її матері ОСОБА_9 за адресою: м. Миколаїв, провулок 4 Прибузький, 42. разом з її дітьми від першого шлюбу, вели з ним спільне господарство. Після пожару у будинку, вони з ОСОБА_8 вирішили купити для себе житло і 28.05.2001р. купили у ОСОБА_7 за 2300 доларів США у спільну сумісну власність 1/2 частину жилого будинку № 34 по вулиці Богдана Хмельницького в м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд, а право власності зареєстрували на ОСОБА_8, через те. що вона на той час знаходилася у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. На придбання частини будинку вони разом витратили 2300 доларів США, з яких 1300 доларів США взяли її матері ОСОБА_9;., яка 10.05.2001р. продала будинок по провулку 4 Прибузький, 42, 500 доларів США надав батько ОСОБА_8, а 500 доларів вони зібрали під час спільного проживання. Після купівлі вказаного будинку вона, чоловік та її діти від першого шлюбу, 25.06.2001р. зареєструвалися у вказаному будинку. Вони зробили косметичний ремонт у будинку, апотім поступово провели газ, телефон, перекрили дах будинку, встановили всі металопластикові вікна, вирівняли стіни, при цьому витратили ще 10 000 грн.

26.06.2001 р. вона розірвала шлюб з чоловіком та 03.08.2011 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_8

22.09.2008р. чоловік помер і після його смерті відкрилася спадщина, на яку заявили свої права його діти від першого шлюбу: син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5, тому вона просила встановити факт проживання сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнати за нею право власності на 1/4 частини спільної сумісної власності, придбаного в цей період.

Після смерті чоловіка вона та відповідачі, у встановлений законом сторони звернулися до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заяв., прийняття спадщини за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину законом їм було відмовлено через те, що вище зазначений будинок куплений на біржі згідно ст.227 ЦК України ( в редакції 1963р.), який діяв на день купівлі-продажу,повинен бути нотаріально посвідчений, а тому їм пропонували звернутися до суду з позовом про визнання угоди дійсною.

У судовому засіданні позивачка та її представник змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі норм ст.ст. 60,74 СК України.

Відповідачі та їх представник змінений позов не визнали та стверджував і спірна частина будинку купувалася їх батьком до реєстрації шлюбу з позивачкою,яка на той час знаходилася у шлюбі з іншим чоловіком. Ніяких грошових коштів на кут за частини вище вказаного жилого будинку, позивачка батьку не давала. Письмових доказів суду про те, що це спільні зароблені гроші не надала. Зазначали, що батько купив с я частину будинку за грошову компенсацію, яку він отримав за свою 1/4 частину у квартирі АДРЕСА_1 від матері - його колишньої дружини,що підтверджується рішенням суду, показаннями свідків та письмовими розписками написаними батьком .

Третя особа- Пята Миколаївська державна нотаріальна контора, представника не направила в суд, проте в справі є заява з проханням слухати справу у відсутності їх представника, розгляд позову залишили на розсуд суду.

Суд, дослідизши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово змінювала заявлені вимоги і остаточно просила встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з січня 2000р. по 02.08.2001р. та визнати за нею право власності на 1/4 частину спільної сумісної власності на підставі норм ст.ст. 74, 60 СК України ( в редакції 2004р.).

Суд, вважає, що застосовувати норм СК України до правовідносин, які мали місце до моменту набрання чинності цим Кодексом - до січня 2004р. є безпідставними.

Крім цього, суд зазначає, що факт проживання жінки та чоловіка однією сімєю які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі не має юридичного значення і не є юридичним фактом, який би підтверджував наявність або відсутність юридичного факту, що має значення для охорони прав та інтересів осіб або створення умов здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності або відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги щодо проживання жінки та чоловіка однією сімєю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі не підлягають задоволенню через безпідставність обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог.

Як встановлено судом, спірна 1/2 частина жилого будинку № 34 по вулиці Богдана Хмельницького в м. Миколаєві з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель та споруд, 28.05.2001р. була придбана на імя ОСОБА_8 на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, реєстровий № 17190 в книзі № 95 від 22.06.2001р. (а.с.8 ). Шлюб позивачка зареєструвала з ОСОБА_8 03.08.2001 року. На час укладання угоди ОСОБА_2 знаходилася у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком і 26.06.2001р. вона розірвала шлюб.

Таким чином при вирішенні цього спору застосуванню підлягають норми матеріального права, що діяли на момент придбання будинку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Такі спори мають вирішуватися відповідно до Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення правовідносин, і частка в майні сторін повинна визначатися залежно від участі кожного з них у його набутті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на момент придбання спірного майна, майно придбане внаслідок спільної праці, є спільною сумісною власністю сторін, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, є їхньою спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними, розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Судом встановлено, що будь якої угоди про створення сумісної власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не було.

Відповідно до п.З ст. 10 ЦПК України кожна з сторін повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із змісту позовної заязи позивачка посилається на те. що на купівлю спірної частки будинку у сумі 1300 доларів США їй надала мати ОСОБА_9, яка продала свій згорілий будинок за адресою: м. Миколаїв, провулок 4 Прибузький, 42 за 1300 доларів США і цей факт свідок ОСОБА_9 підтвердила у своїх показаннях у якості свідка.

Проте відповідно до договору купівлі-продажу від 10.05.2001р.. посвідченого на товарній універсальній біржі «Клондайк» продаж будинку за адресою: м. Миколаїв, провулок 4 Прибузький, 42 було вчинено за 2500 грн. (а.с.9), що спростовує її показання..

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які допитані у судовому засіданні достовірно не підтвердили факту, що грошові кошти, які мати позивача виручила від продажу будинку, пішли на купівлю спірної частки будинку.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що договір купівлі-продажу вона оформлювала з ОСОБА_8 за 1300 доларів США, однак при цьому була ОСОБА_2

В той же час, згідно договору №2242 купівлі-продажу, посвідченого 28.05.2001р. на універсальній біржі «Південь» продаж 1/2 частини житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, провулок Богдана Хмельницького, 34 було вчинено за 1500 грн. ( а. с. 8), що спростовує показання ОСОБА_7

Крім того такі обставини спростовуються рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.10.1999р., згідно якого був змінений договір житлового найму квартири № 60 по вул. Фрунзе. 46 в м. Миколаєві і ОСОБА_8 у користування була надана жила кімната, площею 12,0 кв.м., де він проживав до купівлі частини будинку.

Відповідно до довідки № 2541 від 02.04.2010р. Житлово-комунального підприємства «Бриз» та акту про проживання від 18.04.2010р. ОСОБА_8 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 до травня 2001 р. та був виписаний з квартири з 29.05.2001р., коли купив будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Б.Хмельницького, 34 в м. Миколаєві.

Згідно оригіналу розписки ОСОБА_13 відповідно до рішення суду від 14.10.1999р. зобовязалася виплатити ОСОБА_13 Р,С. до 01.06.2002:р. рахунок виплати за присуджену житлову площу - 3850 грн., а відповідно до розписки від 25.05.2001р. написаної ОСОБА_8 він одержав від ОСОБА_13 2750 грн.,даний факт не заперечувала позивачка,а потім ще 8100 грн. Данні факти також підтвердили допитані у суді свідки : ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15 та ОСОБА_16

На підставі викладеного,суд вважає позов є безпідставним та не доказаним,а тому у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. задоволенні позову відмовити у повному обсязі..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4. ОСОБА_5 про встановлення факту проживала однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд № 34 по провулку Богдана Хмельницького в м. Миколаєві відмовити

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.Г.Циганок