Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/2020/11 Головуючий у 1-й інст. Полонець С.М.
Категорія 19 Доповідач : Широкова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Снітка С.О., Худякова А.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2011 року

по цивільній справі за позовом ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» про визнання недійсним договору постачання ,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 29564,43 грн., обгрунтовуючи його тим, що між сторонами був укладений договір постачання, за яким відповідач отримав товар за накладною та не виконав у встановлений строк зобовязання по його оплаті, внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість.

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір постачання, укладений 01 липня 2009 року між ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» та ним, посилався на те, що цей правочин було укладено позивачем з метою незаконного покладення на нього матеріальної відповідальності.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2011 року в задоволенні позову ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» до ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір постачання, укладений 01 липня 2009 року між сторонами. Стягнуто з ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» на користь ОСОБА_2 17,00 грн. судового збору та 37,00 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2011 року, в задоволенні зустрічного позову відмовити, судові витрати покласти на відповідача. ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс» посилається на те, що рішення прийнято незаконно та необґрунтовано у звязку з неправильністю встановлення обставин та порушення норм процесуального законодавства. Зазначає, що жодного посилання в рішенні на наявність і оцінку письмових доказів на підтвердження відсутності домовленості між сторонами щодо укладення договору постачання від 01.09.2009 року суд не навів. Відсутні такі докази і у матеріалах справи. Акцентує увагу і на тому , що договір укладено відповідно до норм ЦПК ( у письмовій формі та підписаний сторонами).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 26.02.2008 року по 01.02.2010 року ОСОБА_2 працював в ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс». 01 липня 2009 року між сторонами був укладений договір постачання, згідно якого постачальник зобовязувався передати у власність покупця, як фізичної особи, роздрібну партію товару, а покупець зобовязувався, як кінцевий споживач прийняти товар для власного використання без наміру подальшого продажу та оплатити його протягом семи календарних днів. Товаром за цим договором є до 1000 пляшок алкогольних напоїв. Цей товар, за накладною № 999 від 05.10.2009 року ОСОБА_3 отримав від ТОВ на загальну суму 29 564,43, в тч.ПДВ.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт, що в ТОВ «Торгівельний будинок «Мегаполіс аналогічні договори постачання підписував кожен торговий агент при прийнятті на роботу для покладання матеріальної відповідальності на працівника. Вони товар не отримували, він відгружався покупцям напряму, Якщо працівники не підписували накладні, вони не отримували заробітну плату.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із факту недійсності вищезазначеної угоди з підстав, передбачених ч. 3,5 ст. 203 ЦК України, у зв'язку з відсутністю волевиявлення останнього. Оскаржуваний договір був укладений під час перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ТОВ на посаді торгового агента з метою покладання на нього матеріальної відповідальності із застосуванням психологічного примусу, оскільки його не підписання позбавляло його можливості працювати на підприємстві. Товар ОСОБА_2 не отримував, він не є приватним підприємцем, і така велика кількість алкогольних напоїв для власного використання без наміру подальшого продажу є нереальною. Цей договір не був спрямованим на реальне настання правових наслідків, обумовлених цим договором.

Висновок суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, ураховуючи те, що при укладенні сторонами договору про постачання угоди волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а також те, що він цей товар не отримав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність цієї угоди вимогам ч. ч.3,5 ст. 203, 712 ЦК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за спірним договором постачання строк оплати товару становив сім дні. Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс» за час роботи ОСОБА_2 до останнього матеріальних претензій не мало, (договір укладено 07 липня 2009 року, ОСОБА_2 звільнився з роботи 01.02.2010 року), і до суду звернулось лише у січні 2011 року.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, а відтак, відсутні передбачені ст. ст. 309,310 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Мегаполіс» відхилити, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді