Справа №2-77/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

в складі: головуючої - судді Цибенко І.В.

при секретарі Боргамин К.Є.

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, Прокоф»єва Б.І.

відповідача, представника відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Комунальне підприємство ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора

про визнання права власності на частину домоволодіння, визнання недійсним

свідоцтва про право на спадщину, вселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та, уточнивши позовні вимоги в ході розгляду справи (а.с. 42), просить визнати за нею права власності на 3/10 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Варзара, 54. , визнати за ОСОБА_3 право власності на 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Варзара, 54, вселити ОСОБА_1 до житлового будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Варзара, 54, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 3 березня 2006 року видане на ім»я ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 16.04.1977 року по 25.04.1984 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. її колишнім чоловіком ОСОБА_5 згідно договору купівлі -продажу від 12.05.1984 року було придбано 2/5 частин житлового будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Варзара, 54. 24.04.1985 року між нею та ОСОБА_5 повторно зареєстровано шлюб, який розірвано 15.02.2002 року. ОСОБА_6 час спільного життя 19.12.2000 року ними було придбано 3/5 частини житлового будинку за адресою: м. Чернігів, вул. Варзара, 54. Право власності на 3/5 частину вказаного будинку було зареєстровано за чоловіком ОСОБА_5. ОСОБА_6 час спільного проживання, а також після розлучення у позивачки з ОСОБА_5. В.О. не виникало спорів щодо права спільної сумісної власності на вищевказану частину домоволодіння. 08.06.2005 року ОСОБА_5 помер. Єдиним спадкоємцем померлого є їх син ОСОБА_3. який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_5 Позивачка кожного дня відвідувала будинок, обробляла город, надавала гроші для проведення ремонтних робіт. Після смерті другого чоловіка, вважаючи, що вона має права власності на частину домоволодіння, позивачка у серпні 2010 року вирішила повернутись жити до будинку за адресою м. Чернігів, вул.. Варзара, 54., але її син ОСОБА_3 та його дружина, застосувавши силу, вигнали з будинку, вказуючи, що власником всього будинку є відповідач. Посилаючись на ст.. 22 КпШС, ст.. 16 Закону України «Про власність», позивачка вважає, що 3/5 частини спірного будинку є спільною сумісною власністю, а тому їй належить 3/10 частини домоволодіння. До цього часу її право на 3/10 частини будинку ніким не оспорювалось та не заперечувалось. У зв»язку з тим, що відповідач перешкоджає їй у користуванні власністю просить вселити и в будинок по вул.. Варзара, 54.

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити повністю. До викладеного в позові доповнили, що позивачка знала, що син оформив своє право на спадщину, але вважала, що він отримав у спадщину лише частину домоволодіння, яке належало на момент смерті її колишньому чоловікові та батькові відповідача. Про порушення свого права дізналась в серпні 2010 року, коли її вигнали з будинку та відповідач повідомив, що він є власником всього будинку. Вважає, що їй як дружині померлого належить 1/2 частка придбаного в період шлюбу частини будинку.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили суд відмовити у задоволенні позову, застосувати строк позовної давності. Відповідач суду пояснив, що після смерті батька, між ним та матір'ю, позивачкою по справі, було вирішено, що вона відмовляється від своїх прав на житло і оформлення права на спадщину на будинок здійснюється повністю на відповідача. Таким чином, позивачка розпорядилася своєю часткою у спільному сумісному майні. А тому відсутні підстави для задоволення позову, крім того, збіг термін позовної давності.

Представник третьої особи - Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без представника. Суд визнав можливим справу розглянути у відсутності представника третьої особи.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд визнав можливим справу розглянути у відсутності представника третьої особи

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що з 16.04.1977 року по 25.04.1984 рік та з 24.04.1985 року по 15.02.2002 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9-11а). В період шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19.12.2000 року, ОСОБА_5 придбав 3/5 частини будинку з надвірними спорудами за адресою м. Чернігів, вул.. Варзара, 54. Вказана частина спірного будинку була зареєстрована за ОСОБА_5 (а.с.53). 11 червня 2005 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.51 на звороті).

Зважаючи на Прикінцеві положення Сімейного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, суд вважає за необхідне застосовувати при вирішенні даної справи норми КпШС України, що діяв з 01.01.1970 року по 01.01.2004 року, оскільки спільне майно було придбано в період його дії.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час придбання майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Тому відповідно до вказаної норми закону самим фактом придбання майна в період шлюбу подружжя таке майно визнається об"єктом права спільної сумісної власності, доводити інший правовий статус такого майна повинен той з подружжя, який з цим не погоджується. Такий позов ніким не пред"являвся ні за життя ОСОБА_5, ні після його смерті.

Таким чином, спірна частина будинку є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_5

Згідно зі ст. 28 КпШС України частки подружжя в такому майні є рівними. Тому кожен з них має право відповідно до ст.ст. 60,70 СК України, які є аналогічними до ст.ст. 22, 28 КпШС України, на 3/10 частин вказаного будинку. Отже, з цього випливає, що 3/10 частини спірного домоволодіння має належати позивачці, а на іншу 3/10 та 2/5 частини, що належали ОСОБА_5 повинна була відкритись спадщина. Суд вважає, що відповідач у нотаріальному порядку має право на оформлення права на 7/10 частин спірного домоволодіння у порядку спадкування.

Дослідивши копію спадкової справи № 649, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його син ОСОБА_3, який отримав 03.03.2006 року свідоцтво про право на спадщину за законом на весь будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: м. Чернігів, вул.. Варзара 54.

Згідно з статтею 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також і в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до положень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України" Про судову практику у справах про спадкування" іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, поруш; зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом видане Другою ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою на ім»я ОСОБА_3 підлягає визнанню недійсним в частині права власності на 3/10 частини домоволодіння за адресою: м. Чернігів, вул.. Варзара 54.

Твердження відповідача, що позивачка відмовилась від своєї частки у спільній сумісній власності, не підтверджено жодним доказом по справі, в тому числі і показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Крім того, не може бути прийнята судом до уваги заява відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 про порушення свого права дізналась в серпні 2010 року, а тому строк давності нею не пропущено. Жодних доказів, того що вона дізналась про порушення свого права раніше, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ході судового розгляду справи та з матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачці у користуванні 3/10 частиною спірного домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 06.09.2010 року та від 04.10.2010 року (а.с. 12-15).

ОСОБА_6 таких обставин, ОСОБА_12 підлягає вселенню в будинок за адресою: м. Чернігів, вул.. Варвара 54.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та держави пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст.. 88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212, 215, 218, 292 ЦПК України, ст.ст.22, 28 КпШС України, ст.ст. 16,48,55 Закону України "Про власність", ст.ст. 391, 392 ЦК України, суд-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 березня 2006 року, видане державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори на ім»я ОСОБА_3 частково недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини домоволодіння за адресою м. Чернігів, вул.. Варзара 54.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 7/10 частини домоволодіння за адресою м. Чернігів, вул.. Варзара 54.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок за адресою м.

Чернігів, вул.. Варзара 54.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 179 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в

розмірі 73 коп. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Цибенко