Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

04 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Матюшенка І.В.

при секретарі судового ОСОБА_1 засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2010 року

встановила :

В березні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 18 серпня 2008 року помер його батько. ОСОБА_4, якому на праві власності належала частина квартири АДРЕСА_1 /нині вул.Горького, 17/ в смт.Першотравневе, Овруцького району, Житомирської області. Оскільки 22 жовтня 2001 року батько склав заповіт на його ім'я, тому він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, де дізнався, що батько залишив заповіт на все своє майно на користь своєї дружини - ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що під час складання заповіту батько внаслідок хворобливого стану не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними, складання заповіту відбулось під впливом відповідачки і не відповідало дійсній волі ОСОБА_4, а також вказаний заповіт було складено з порушенням вимог закону, оскільки він не був внесений в єдиний реєстр заповітів і не зареєстрований у реєстрі, просив визнати заповіт недійсним.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати згадане рішення та постановити нове - про задоволення його вимог в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Справа №22ц/0690/319/11 Головуючий в 1 інстанції Кондратюк В.І. Категорія 37 Доповідач Жигановська О.С.

Згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до норм СТ.1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними в ст.ст.1251, 1252 цього Кодексу.

Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами ст.1247 ЦК України, названі загальними, тому що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження, специфіка ж посвідчення заповітів встановлюється нотаріальною процедурою, тобто Законом України „Про нотаріат" та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Названі в цій статті вимоги мінімально необхідні, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.9).

За життя, 22 жовтня 2001 року, він залишив заповіт, яким усе належне йому на час смерті майно заповів своєму сину - ОСОБА_2 (а.с.4).

Проте, 08 липня 2008 року ОСОБА_4 подав до Першотравневої селищної ради заяву про зміну згаданого заповіту на користь своєї дружини - ОСОБА_3 (а.с.60). Вказана заява зареєстрована за №24 5 у журналі реєстрації нотаріальних дій по виконкому Першотравневої селищної ради Овруцького району (а.с.61- 62) .

В той же день, 08 липня 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів ОСОБА_3 Даний заповіт підписано ОСОБА_4 особисто та посвідчено секретарем Першотравневої селищної ради Овруцького району ОСОБА_5 , зареєстровано заповіт за номером 246 (а.с.50, 61-62).

Відповідно до вимог чинного законодавства згаданий заповіт був внесений в Спадковий реєстр 11.07.2008 року о 12 год. 38 хв. (а.с.65).

Таким чином, доводи позивача про складення заповіту з порушенням вимог щодо його форми' та посвідчення, спростовуються вищенаведеними письмовими доказами. ' Посилання представника апелянта на те, що оспорюваний заповіт підписаний не заповідачем, а іншою особою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в позовній заяві ОСОБА_2 не посилався на такі обставини /ст.11 ЦПК/.

Згідно із ч.3 CT.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до Ч.1 СТ.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України.

Згідно із Ч.2 CT.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Наведені позивачем доводи, зокрема, хворобливий стан батька, що призвело до неусвідомлення ним своїх дій і неможливості ними керувати, на підтвердження висновків про відсутність у ОСОБА_4 у момент складання оспорюваного заповіту вільного волевиявлення, є необгрунтованими.

Під час розгляду справи в місцевому суді та суді апеляційної інстанції позивачем або його представником не заявлялось клопотання про призначення по справі посмертної судово- психіатричної експертизи на предмет визначення психічного стану ОСОБА_4 на момент вчинення заповіту. Під час апеляційного розгляду справи представник апелянта пояснила, що таке клопотання не заявлялось з моральних міркувань.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Межі судового розгляду визначає позивач (ч.1 ст. 11 ЦК).

Оскільки позивачем не доведено, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та, посвідчення, а волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало його внутрішній волі внаслідок тиску з боку інших осіб та хворобливого стану, що позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд 1-ї інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись CT.CT.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 07 грудня 2 010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_6