Справа № 2018/2-1066/11
10 листопада 2011 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Смірнової Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- я особа Моторне страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні .
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи, що на невідповідність характеру пошкоджень зазначених експертом в дослідженні, наявним пошкодження автомобіля позивача, і просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, при цьому саму суму спричиненої матеріальної та моральної шкоди не оспорював.
Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 11 січня 2008 року , ОСОБА_3 , керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_1 по Новому мосту зі сторони вул.Котлова в напрямку вул.Муранової в м.Харкові, не врахував дорожню обстановку і не додержуючись безпечної швидкості руху виїхав на зустрічну смугу чим допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 г.н. НОМЕР_2 и автомобилем Рено Меган д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 3-1778/08 від 29 січня 2008 року, встановлено, що зазначене дтп сталося з вини ОСОБА_2 , яки порушив п.п. 12.1, 8.7.3. Правил дорожнього руху України.
Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.
У судовому засіданні представником відповідача зазначено, що автомобілем відповідач керував за довіреності. За відсутності доказів неправомірного заволодіння відповідачем автомобілем ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_1 та наявності його вини в дтп, встановленої постановою суду,я ке набрало чинності, суд приходить до висновку про спричинення відповідачем позивачу матеріальних збитків, внаслідок дтп.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.01.2008 року вбачається, що внаслідок дтп Рено Меган д.н. НОМЕР_3 отримав наступні пошкодження: деформація переднього лівого крила, переднього бамперу зліва, лівої передньої двері , лівої задньої двері , деформація капоту в районі бамперу, розбита ліва бокова фара поворотнику, вказаний протокол підписаний, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ніяких зауважень до протоколу вказані особи не зазначили.
Посилання відповідача на невідповідність характеру пошкоджень зазначених експертом в дослідженні наявним пошкодження автомобіля позивача завданих внаслідок дтп, суд не приймається, оскільки висновок експерта не суперечить іншим матеріалам справи, в тому числі адміністративній справі дослідженої судом. Також на теперішній час машина позивачем частково відремонтовано.
Враховуючи сплату позивачу страхового відшкодування Моторним страховим бюро України в сумі 25 500 грн., суд приходить до висновку про спричинення відповідачем позивачу внаслідок дтп матеріальної шкоди в сумі 7105,12 грн.
Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, падати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК однією з підстав виникнення обов`язків встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Судом установлено, що відповідачем позивачу спричинена матеріальна шкода в сумі 7105,12 грн.
Обов`язок відшкодувати шкоду зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.
Статтею 625 ЦК установлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини…
Вина відповідача у ДТП встановлена постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2008 року по справі № 3-1778/08 .
В наслідок ДТП змінився звичайний уклад життя позивача, обмежена можливість користування належним йому автомобілем протягом тривалого часу. Він був вимушений витрачати додаткові зусилля для організації нормальних та звичних для нього умов проживання .
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачу внаслідок ДТП моральної( немайнової) шкоди, однак при визначені її розміру суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених йому моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 2500 грн., відшкодування яких покладає на відповідача.
Відповідно до п.2, п.3 ч.2 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу, і витрати сторін, що повязані з явкою до суду .
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правовоу допомогу в сумі 500 грн., однак доказів надання такої допомоги позивачу та докази сплати за надану правову допомогу, суду не надано, а тому відсутні підстави про стягнення з відповдіача на користь позивача коштів в сумі 500 грн.
Також позивачем не надані докази витрат в сумі 250 грн. на пересування його у м.Харків, тому відсутні підстави для стягненн явказаної суми з відповдіача.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та звільнення від сплти судового збору позивача при зверенні до суду, суд ввадажає за необхідне, стягнути з відповдіача на користь позивача, пропорціно задоволеним вимогам, витрати на ІТЗ та хз відповдіача в доход держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,4,10,60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
вирішив:
Позовні вимоги задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 161 грн.70 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя