Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Кочетова Л.Г., суддів Косигіної Л.М., Жигановської О.С.,

з участю секретаря Порохня М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 березня 2011 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У червні 2010 року ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в якому просив достроково розірвати кредитний договір, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору та штрафні санкції, звернути стягнення на предмет застави автомобіль ОСОБА_3

В ході судового засідання позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та в остаточній заяві просив стягнути з ОСОБА_1 648001.60 грн. заборгованості за кредитним договором, судові витрати, інші позовні вимоги просив залишити без розгляду.

Ухвалою Попільнянського районного суду від 01.03.2011 року позовні вимоги про дострокове розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 березня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 648001,60 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в позові з тих підстав, що судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема не було підстав для дострокового стягнення тіла кредиту та не враховано всі суми, здійснених нею проплат.

Заслухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2008 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого їй були передані кошти в сумі 50000,00 доларів США на строк до 10 серпня 2014 року зі сплатою 13.5 % річних. У випадку неналежного виконання умов договору, ним передбачалася сплата пені.

При поданні позову, в зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, виникла заборгованість по тілу кредиту - 46748.10 доларів США, по відсоткам - 9994.27 доларів США. та за неналежне виконання умов договору було нараховано пеню в загальній сумі 24295.31 долара США, що вцілому в гривневому еквіваленті складало 646001.60 грн.

Станом на 26.11.2010 року заборгованість по тілу кредиту становила - 44563.19 доларів США, по відсоткам - 13170.76 доларів США. та за неналежне виконання умов договору було нараховано пеню в загальній сумі 40493,23 долара США і, що вцілому в гривневому еквіваленті складало 779697.89 гри.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики.

Оскільки відповідач прострочила повернення чергових частин тіла кредиту, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку що на відповідачеві лежить обов»язок по поверненню триманих у банка коштів в повному обсязі, а тому вірно задовільнив позовні вимоги про стягнення всієї суми заборгованості, відсотків та штрафних санкцій.

Посилання відповідача, що судом, при визначенні суми стягнення не враховано всі платежі є безпідставним.

Так, сума заборгованості, про стягнення якої просив позивач, у відповідності з остаточним варіантом позовних вимог, виникла на час звернення його до суду - 09.06.2010 року.

Платежі, які на думку відповідача не були враховані судом при постановленні рішення, буди здійснені нею після звернення позивача до суду - 25.02.2011 року.

За період з моменту виникнення вказаної заборгованості, і до моменту здійснення проплати відповідачем, заборгованість відповідача зросла на суму, що значно перевищує розмір здійснених нею платежів (779697.89 грн. (станом на 26.11.2010 року) - 646001.60 грн. = 133696.29 грн. > 3346.38 грн. + 4620.14 грн. = 7966.52 грн.)

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: