АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3974/11 Справа № 22ц-7427/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Деревянка О.Г.

суддів - Красвітної Т.П., Чубукова О.П.

при секретарі - Ляпченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року

за позовом ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті 24 вересня 1998 року його брата - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки відсутні документи підтверджуючі родинні відносини з померлим та у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вважаючи те, що строк пропущено з поважних причин, позивач просив суд задовольнити його позов, визначивши йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини три місяці.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив про те, що рішення є незаконним та необгрунтованим, постановлене з порушенням норм матеріального права, тому просить рішення скасувати та ухвалення нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині обгрунтування підстав відмови позивачу в його позовних вимогах, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк без поважних причин, посилання позивача як на поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини - хворобу та відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки з померлим не можна взяти до уваги, та не є підставою для задоволення позову.

Проте погодитись з такими висновками суду повністю не можна.

Місцевим судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 помер 24.09.1998 року, (а.с.7)

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січні 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати

застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Позов про надання додаткового строку для прийняття спадщини не може бути

задоволений, так як ЦК УРСР 1963 року такого поняття як «надання додаткового строку для прийняття спадщини» не містить, а передбачав продовження строку на прийняття спадщини. Таке положення міститься в ЦК України 2004 року, який на час відкриття спадщини (1998 рік) не діяв і на ці правовідносини не поширюється, оскільки закон не має зворотної дії в часі.

У разі продовження спадкоємцеві строку для прийняття спадщини за положеннями ст.. 550 ЦК УРСР 1963 року, суд одночасно вирішує питання про наслідки продовження цього строку - визнання за ним права на майно, що збереглося в натурі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30

травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не

прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною

заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до

частини 3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право

на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вражає, що суд першої інстанції помилково застосував положення ЦК України 2004 року до виниклих правовідносин, тому рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на

всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі

доказів.

Порушення матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до

скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись,ст.ст. 209,218,303,307, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2011 року в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини змінити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді