АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4469/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковське КП ЖЕО, про стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2006року ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_2, третя особа Новомосковське КП ЖЕО, про усунення перешкод у користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2001року є власником квартири АДРЕСА_1. У 2002році сусідка ОСОБА_2 самовільно, без дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, збудувала тамбур до своєї квартири №44 та зменшила таким чином розмір майданчика на поверсі. Стіна збудовано тамбура знаходиться поруч з вхідними дверима до її квартири, у звязку з чим є незручності у користуванні квартирою, що спричиняє моральні страждання.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні квартирою №43 будинку №15-а по вул.Радянській м.Новомосковська шляхом демонтажу самовільно збудованого тамбуру до квартири №44; на відшкодування моральної шкоди стягнути 2000грн.(а.с.3-4).

У грудні 2007року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що питання будівництва спірного тамбуру було узгоджено в усній формі з начальником ЖЕКу та бувшим власником квартири №43 ОСОБА_4 З 2001року, коли власником квартири стала ОСОБА_3, остання почала писати скарги та вчиняти сварки з приводу вказаного тамбура, у звязку з чим вона була змушена розібрати тамбур та встановити інші подвійні двері, які згодом також змушена була знести через скарги та сварки ОСОБА_3

Вказуючи на те, що своїми діями ОСОБА_3 спричинила їй моральні страждання та нервові потрясіння, принижувала її честь та гідність, на протязі тривалого часу з зазначених обставин вона хворіла, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 за завдану моральну шкоду 5000грн.(а.с.38-40).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2009року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковське КП ЖЕО, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом демонтажу самовільно збудованого тамбуру та стягнення моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди закрито в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковське КП ЖЕО, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом демонтажу самовільно збудованого тамбуру і стягнення судових витрат(а.с.71).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2010року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковське КП ЖЕО, про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати по справі 4,80грн.

У решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуті з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 29,50грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначив у рішенні, що незручності, які вона зазнала при користуванні квартирою №43 у звязку з наявністю тамбура, завдала саме власник квартири №44 - ОСОБА_2, а тому остання повинна відшкодувати моральну шкоду.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту субєктивних цивільних прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Із справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2001року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1(а.с.5-6).

Власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 стала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 2007року, виданого згідно розпорядження Новомосковської міської ради від 15 травня 2007року №08111(а.с.43-44).

Перевіряючи доводи та заперечення сторін з приводу створених ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою №43, суд встановив та зазначив у судовому рішенні, що цегляний тамбур на площадці квартир №43 і №44 був збудований покійним чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_5 Останній помер 15 січня 2007року(а.с.42). При цьому суд зазначив, що точна дата будівництва тамбура, як і дата його знесення, не встановлена, тамбур був побудований, але на даний час він не існує.

Таким чином, наведені обставини не підтверджують факт заподіяння позивачці моральної шкоди саме діями ОСОБА_2, а висновок суду про те, що незручності, які зазнала ОСОБА_3 у користуванні квартирою №43 у звязку з наявністю вказаного тамбура, завдала саме власник квартири №44 - ОСОБА_2, яка стала власником вказаної квартири №44 у травні 2007року, тобто після предявлення у листопаді 2006року ОСОБА_3 позову про усунення перешкод у користуванні квартирою та стягнення моральної шкоди(а.с.3,44-45), протирічить матеріалам справи.

Оскільки встановлені обставини та докази в їх підтвердження, а також норми матеріального права, що регулюють правовідносини в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд не взяв до уваги, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300грн. на відшкодування моральної шкоди та 4,80грн. витрат по справі на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову в зазначеній частині вимог.

Що стосується заявлених вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, то суд, перевіривши доводи і заперечення сторін в цій частині позову, прийшов до правильного висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки факт звернення ОСОБА_3 з відповідними заявами до Новомосковської Інспекції ДАБК, Новомосковського міськвиконкому, Новомосковського КП ЖЕО, органів внутрішніх справ з інформацією відносно ОСОБА_2, свідчить про реалізацію нею конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України на звернення, що не є поширенням недостовірної інформації і не є підставою для задоволення позову.

Доводи ОСОБА_2 про неповне зясування обставин по справі в частині заявленого позову до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, неналежну оцінку доказів в цій частині безпідставні, оскільки рішення суду першої інстанції в зазначеній частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини, дослідженим доказам суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Підстав для скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди не встановлено.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 з наведених мотивів підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України, колегія суддів, - В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2010 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300грн. на відшкодування моральної шкоди та 4,80грн. витрат по справі скасувати, ОСОБА_3 в задоволенні позову в зазначеній частині вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -