АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2011 року м. Дніпропетровськ 20 січня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Каратаєвої Л.О., Михайловської С.Ю.

Грало О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року у справі за позовом 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що не мають права користування житловим приміщенням і виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дії, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною,

ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2008 року 19 окремий мостовий загін 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що у 2001 році з в/ч НОМЕР_1 до в/ч НОМЕР_2 (на даний момент в/ч НОМЕР_3 ) був переведений для подальшого проходження військової служби з м. Чернігова до м. Дніпропетровська ОСОБА_1 на посаду заступника командира бригади в/ч з виховної роботи. Наприкінці 2002 року ОСОБА_1 безпідставно, без ордеру та відповідного рішення житлової комісії, вселився та прописався в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ). Разом з ним до вказаного житла був прописаний неповнолітній син ОСОБА_2 . У 2004 році у вказаній квартирі зареєстрована дружина ОСОБА_3 . Наприкінці 2004 року ОСОБА_1 закінчив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та був переведений до в/ч НОМЕР_4 Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту м. Києва на іншу військову посаду. На час пред`явлення позову ніхто з відповідачів на території військового містечка № НОМЕР_5 не має права проживати, оскільки не має ні службових, ні трудових відносин з позивачем. Крім того, ОСОБА_1 має інше приватизоване житло квартиру АДРЕСА_2 , яка була надана йому у зв`язку з проходженням військової служби. Позивач просив визнати відповідачів такими, що не мають право користування спірним житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 , виселити їх з даного житла без надання іншого житлового приміщення.

У січні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним зустрічним позовом, посилаючись на те, що він з 1980 року по 2008 рік проходив військову службу в Збройних Силах, в тому числі з 1992 року в Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту; календарна вислуга на військовій службі складає понад 28 років. 03 листопада 2008 року був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. З 09 листопада 2001 року він зі складом сім`ї був зарахований на квартирний облік у в/ч НОМЕР_2 . З 2002 року і по теперішній час він проживає по АДРЕСА_4 , наданій йому на підставі рішення командування в/ч НОМЕР_6 . Вважає, що вказана квартира була надана йому та членам його сім`ї в постійне користування, у зв`язку з чим вони мають право користуватись зазначеним житловим приміщенням, однак командування в/ч документи на видачу ордеру до виконавчого комітету надані не були. Крім того, отримана ним раніше квартирі АДРЕСА_2 приватизована його колишньою дружиною ОСОБА_3 . У зв`язку з переведенням на військову службу до м. Дніпропетровська він був знятий з квартирного обліку за попереднім місцем служби та зарахований у 2001 році на квартирний облік в/ч НОМЕР_2 , тому, має право на отримання житлового приміщення для постійного проживання з 2001 року, оскільки потребував поліпшення житлових умов. Позивач за зустрічним позовом просив суд визнати за ним право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 , визнати незаконною бездіяльність відповідача відносно підготовки рішення про надання йому вказаного житлового приміщення, у зв`язку з чим порушений порядок надання квартир військовослужбовцям, зобов`язати відповідача підготувати рішення про надання йому вказаного житлового приміщення у постійне користування, та подати до виконкому Ленінської райради м. Дніпропетровська.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалення у вказаній частині нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі 19 окремий мостовий загін 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову та ухвалення у даній частині нового рішення про задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволення зустрічного позову та ухвалити у зазначеній частині нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 05 серпня 1982 року був призваний на військову службу, яку проходив у Збройних силах України до 03 листопада 2008 року (а.с.164-165).

Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту № 84 від 03 листопада 2008 року, полковника ОСОБА_1 , секретаря військової ради відділу кадрового обліку та нагороджень управління по роботі з особовим складом Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за пунктом 67, підпункт «Б» (за станом здоров`я) Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних сил України (а.с. 27). Вислуга років на військовій службі - 28 років 1 місяць. Звільнено із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

Також судом встановлено, що 25 серпня 1988 року, згідно протоколу № 8 засідання ЖК частини, військовослужбовець ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік зі складом ім`ї три особи (він, дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_2 ), проживав в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.67).

Згідно з протоколом № 5 засідання об`єднаної житлової комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 03.03.2006 року, ОСОБА_1 зарахований на квартирний облік при об`єднаній житловій комісії військових частин НОМЕР_7 та НОМЕР_8 з сім`єю з 09 листопада 2001 року (а.с.154).

Відповідно до протоколу № 10/07 засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_7 та Т 0710 від 15 листопада 2007 року, ОСОБА_1 з 15 листопада 2007 року включений до списку осіб, що мають право на першочергове одержання жилих приміщень, складом сім`ї три особи (а.с.152-153).

У 2002 році квартира АДРЕСА_3 була надана ОСОБА_1 з родиною у складі 3-х осіб: він, дружина ОСОБА_3 , з якою ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі по 15 листопада 2008 року (а.с.137), та син ОСОБА_2 (а.с.28, 134); дані особи в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають. Однак, суду не надано відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_9 за № 312 від 13.12.2002 року, на який посилається ОСОБА_1 , оскільки даний документ не зберігся.

Крім того, встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_7 (раніше АДРЕСА_8 ), у якому проживає ОСОБА_1 , перебуває на балансі 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, є державною власністю (а.с. 13, 89-90). Квартира АДРЕСА_9 , військового містечка № НОМЕР_5 у м. Дніпропетровську не має статусу службової квартири, розташована в житловому багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 1992 року, з відповідними змінами та доповненнями, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншим нормативно-правовими актами. Військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

У разі відсутності службового житлового фонду у військовій части військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби.

Колегія звертає увагу, що згідно п. 2.14 Інструкції «Про організацію забезпечення і надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку №1172 від 17.12.2007 р., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за №1081 «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», передбачені випадки виселення із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, ст. 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого житлового приміщення не може бути виселено, зокрема, сім"ї військовослужбовців, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове приміщення, не менш як десять років, а ОСОБА_1 має вислугу років на військовій службі понад 28 років.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що у суді не доведені твердження позивача за первісним позовом про безпідставне та самовільне вселення ОСОБА_4 з родиною до спірної квартири, місцевий суд дійшов правильного висновку про необгрунтованість первісного позову та правомірно відмовив 19 окремому мостовому загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, районний суд зробив правильний висновок, що факт відсутності ордеру на вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру не є підставою для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення, а свідчить про недотримання посадовими особами військової частини Інструкції «Про організацію забезпечення і надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей» та інших нормативно-правових актів. Крім того, ордери на житлові приміщення, розташовані у військовому містечку № НОМЕР_5 в/ч т НОМЕР_10 , виконкомом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради громадянам взагалі не оформлювалися та не видавалися (а.с. 133).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_1 на підставі вказаних вище правових норм забезпечений житлом для постійного проживання, оскільки у 1995 р. йому була надана квартира АДРЕСА_2 .

Колегія звертає увагу, що на час отримання ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , на підставі рішення житлової комісії військової частини А3351 від 29.09.1995 р., в зв`язку з проходженням ним військової служби, він ще не мав вислуги 20 років, тому не міг бути забезпечений житлом для постійного проживання з цих підстав. Крім того, у 2001 р. ОСОБА_1 було переведено з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 , 26 окремої залізничної бригади Міністерства оборони України м. Дніпропетровська (на даний час - військова частина НОМЕР_3 ), в зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом був знятий з квартирного обліку за попереднім місцем служби та зарахований 09 листопада 2001 року на квартирний облік військової частині НОМЕР_2 (на цей час - НОМЕР_3 ) у м. Дніпропетровську (а.с. 154).

Згідно пункту 24 Наказу Міністерства обороні України про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.95 за № 43/579, який діяв на час зарахування ОСОБА_1 у 2001 р. на квартирний облік військовій частині НОМЕР_2 (в даний час - НОМЕР_3 ) в м. Дніпропетровську, надання житла військовослужбовцям провадиться після здачі ними жилої площі, яку вони займали, за попереднім місцем служби (навчання), крім випадків, коли там залишилися проживати повнолітні члени їх сім`ї.

У суді не спростовані твердження позивача за зустрічним позовом, що квартира у м. Чернігові не була здана, оскільки у ній залишилася проживати його колишня дружина ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 був правомірно зарахований 09 листопада 2001 р. на квартирний облік військової частині НОМЕР_2 (на цей час - НОМЕР_3 ) у м. Дніпропетровську. Крім того, ОСОБА_3 , шлюб якої з позивачем за зустрічним позовом розірвано 15.11.2008 року (а.с. 137), самостійно приватизувала квартиру у м. Чернігові 25.10.2002 р. (а.с. 138,139).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що посадовими особами позивача за первісним позовом не дотримані вимоги діючого законодавства щодо порядку надання спірної квартири, неприйняття ОСОБА_1 участі у приватизації будь-якого житлового приміщення, наявність у даної особи вислуги понад 20 років, перебування його, на час отримання спірної квартири, на квартирному обліку, наявність у ОСОБА_1 права на отримання спірної квартири для постійного проживання, відсутність у нього іншого житла, непорушення ним строків позовної давності, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту повинна бути відхилена, апеляційна скарга ОСОБА_1 - підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дії, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною скасуванню з ухваленням в даній частині нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про спонукання вчинити певні дії, визнання права користування житловим приміщенням та визнання бездіяльності незаконною скасувати та ухвалити в даній частині нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати незаконною бездіяльність 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту відносно підготовки рішення про надання ОСОБА_1 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 .

Зобов`язати 19 окремий мостовий загін 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту підготувати рішення про надання в постійне користування ОСОБА_1 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 .

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді