РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-288/11

Провадження №

07 червня 2011 року Лисянський районний суд в складі:

головуючого - судді Золотоверхого О.І.

при секретарі Гонтар 1.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль САЗ 33507.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, 04 квітня 2006 року він придбав у чоловіка відповідачки автомобіль САЗ 33507 1984 року випуску. В звязку з досить значними витратами на зняття з реєстрації автомобіля, договір купівлі-продажу був укладений усно на підтвердження чого власником було надано позивачу довіреність на право керування та розпорядження даним транспортним засобом. Довіреність видана була на пять років і нотаріально посвідчена. На даний час термін довіреності закінчився, але надати позивачу нову довіреність чи якимось іншим чином здійснити правочин відносно даного автомобіля стало неможливим, в звязку з тим, що власник, ОСОБА_3 помер 16 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Його спадкоємцем є дружина, відповідачка по справі, яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживає у спадковому будинку свого чоловіка. За таких обставин позивач вважає, що оскільки він відкрито більше пяти років володіє майном, яке набув на добросовісних, законних підставах, отже має право на визнання права власності на дане майно.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву згідно якої позов визнала повністю і просить справу розглянути у її відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного.

Згідно довіреності від 04 квітня 2006 року №1254 посвідченою Лисянською державною нотаріальною конторою позивач володіє, користується та вправі на власний розсуд розпоряджатися від імені власника автомобілем САЗ модель 33507 1984 року випуску. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РКС №061314 від 21.08.1996 року власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3.

З свідоцтва про смерть від 20.05.2008 року вбачається, що ОСОБА_3 помер 16 травня 2008 року у віці 60 років. Його спадкоємцем за законом першої черги являється дружина ОСОБА_2, тобто позивачка по справі. Остання письмово визнала, що позивач дійсно за даний автомобіль сплатив кошти її чоловікові, але гіа той час вони не оформили факт купівлі продажу за відповідним договором, обмежившись лише укладанням договору доручення на право розпорядження транспортним засобом. Отже, позивач з квітня 2006 року відкрито і безперервно володіє автомобілем, що належить померлому ОСОБА_3

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разівтрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінюючи подані докази, та визначаючи зміст правовідносин сторін у їх відповідності до матеріальних норм права, суд вважає, що позивач на законних підставах добросовісно володіє транспортним засобом і за вказаних обставин має право на визнання права власності за ним.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 344, 392, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6. 7, 8. 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки САЗ 33507 1984 року випуску, реєстраційний номер 206 06 МА, колір голубий, шасі №0872733, типгрузовий, кузов самосвал, що належав ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ РКС № 061314 виданого Звенигородським РЕВ ДАІ 21.08.1996 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області протягом десят и діб з моменту його проголошення.

Суддя - О.І.Золотоверхий