Справа № 22-ц-3113/2011 Провадження № 22-ц/2590/2585/11 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Майборода С.М. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой на рішення Чернігівського районного суду від 21 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ТОВ „Інтрансавтострой просить оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його необґрунтованість.

Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду від 21 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договір оренди землі від 18.10.2007 року, що зареєстрований в Чернігівському РВ регіональної філії Центру ДЗК за №86, який був укладений між ОСОБА_5 та ТОВ „Інтрансавтострой. Стягнуто з ТОВ „Інтрансавтострой на користь ОСОБА_5 судові витрати.

Апелянт посилається на те, що позивачем не доведені обставини, які дають право на розірвання договору в односторонньому порядку відповідно до положень ст.65, 652 ЦК України та ст. 32 Закону України „Про оренду землі . На думку апелянта, невиконання орендарем свого обовязку по сплаті орендної плати не повязується з правом орендодавця вимагати розірвання договору в односторонньому порядку. Крім того, відповідач вважає, що суд, зважаючи на пояснення позивачки щодо свого похилого віку, не дав належної оцінки доводам позовної заяви щодо наміру позивачки самостійно обробляти земельну ділянку.

Сторони, повідомлені про час і місце розгляду справ , у судове засідання не з'явились.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 3,39 га в с.Кархівка, Кархівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 02.02.2006 року серії ЯБ № 939536, вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 3,39 га земельної ділянки 18.10.2007 року на підставі договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону. Підстави розірвання договору визначені також ст.ст. 651, 652 ЦК України. Зокрема, ч.2 ст. 652 ЦК України, передбачає, що договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та у інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 15 Закону України „Про оренду землі строки внесення орендної плати є істотною умовою договору оренди землі. Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Відповідачем не сплачена орендна плата за 2010 рік, строк сплати якої закінчився 20 січня 2011 року. Пунктом 34 договору оренди землі, укладеного між сторонами у даній справі, передбачена можливість розірвання договору рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Даний пункт договору не містить жодних винятків щодо переліку обов'язків сторін договору, невиконання яких може бути підставою для вимоги про розірвання договору. Отже, невиконання обовязку по своєчасній сплаті орендної плати, тобто порушення істотної умови договору, також може бути підставою для розірвання договору. Відтак, посилання апелянта на те, що договором не передбачена можливість його розірвання у випадку несплати орендної плати, не відповідає змісту договору і не ґрунтується на законі. Наявність у орендодавця можливості стягнути пеню за несвоєчасну сплату орендної плати на підставі п. 14 договору не позбавляє його можливості захистити своє право шляхом розірвання договору.

Доводи відповідача щодо зловживання позивача правом розірвати договір оренди землі та про неналежну оцінку тверджень позивача про намір самостійно обробляти земельну ділянку також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Відсутність у позові вимоги про стягнення заборгованої орендної плати сама по собі не є доказом зловживання правом. Похилий вік позивача не може бути підставою для відмови у позові, бо закон не обмежує право особи використовувати належну їй земельну ділянку для власних потреб залежно від віку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Інтрансавтострой відхилити, а рішення Чернігівського районного суду від 21 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: