Справа №2-а-1316/09 21.01.2011 21.01.2011 21.01.2011
Провадження №22ц-4002/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА Іменем України

2011 року січня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі: Єфіменко О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі - УПФ)

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2009 р. за позовом ОСОБА_1 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2009 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 р.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахунок такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2009 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії з 2 квітня по 31 грудня 2006 р. та з 9 липня по 31 грудня 2007 р. з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком за розміром, встановленим ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон від 9 липня 2003 р.) та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність постанови в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. « Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 20( - зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін до За:- Щ України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України в _Я грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 с: вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., запроваджуються у 20 - ж поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у поря^ і визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішеь з на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджету України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2006 року» р., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

Оскільки суд помилково поклав на відповідача обов'язок щодо перерахуй пенсії за 2006 рік, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нов і рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 г зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. № рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідаю" Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону Україні від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено ні 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти а їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від і: листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахунок (за той період, коли дія цієї норми н була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таки: нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Таким чином, в межах позовних вимог право на здійснення перерахую підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р., маюг діти війни з 9 липня до 31 грудня 2007 р.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням н відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни н приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цьог спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на ньог обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом н розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільовог використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення випла із власних джерел фінансування останнього.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судов: постанови в повному обсязі та відмови позивачу у задоволенні всіх вимог.

Керуючись ст.ст. 197,198,202, 207 КАС України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2009 р. в частині покладення на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва обов'язку виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 2 квітня до 31 грудня 2006 р. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 щодо покладення обов'язку на управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2 квітня до 31 грудня 2006 р. - відмовити.

В іншій частині вказану постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: