Справа № 2-о/2506/178/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2011 року

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого- судді Требух Н.В.

при секретарі - Рудик Є.В.

за участю представника заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в :

В липні 2011 року до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 04.10.2009 року відносно сина ОСОБА_3, який народився 22.05.2004 року в м.Чернігові. В обґрунтування заяви зазначила, що влітку 2003 року познайомилась з ОСОБА_2, з яким почала проживати без реєстрації шлюбу. В середині серпня 2003 року завагітніла і 22.05.2004 року народила сина ОСОБА_3. ОСОБА_2 визнав себе батьком дитини, надавав матеріальну допомогу, проживали разом, збирався подати заяву про визнання себе батьком дитини, однак не встиг цього зробити в звязку зі смертю. У звязку з тим, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено за її вказівкою, виникла потреба у встановленні факту батьківства, з метою захисту прав дитини, вирішення питання прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Заявниця являється матірю ОСОБА_3, який народився 22.05.2004 року. У звязку з тим, що на момент народження дитини заявниця не перебувала у шлюбі, та за відсутності спільної заяви батьків, під час реєстрації народження дитини запис про батька у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до положень частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері, а імя та по батькові дитини записано за її вказівкою.

Заявник стверджує, що біологічним батьком її дитини являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона проживала разом без реєстрації шлюбу з літа 2003 року. ОСОБА_2 завжди визнавав себе батьком дитини, забезпечував її матеріальне утримання, піклувався про стан її здоровя, здійснював догляд та виховання, обіцяв зареєструвати своє батьківство у відношенні до дитини, однак 04.10.2009 року ОСОБА_2 помер у віці 36 років.

Відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а імя та по батькові дитини записується за її вказівкою.

Згідно частини 1 статті 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу.

Виходячи із розяснень викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, та з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, який являється рідним дядьком померлого ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили, що дійсно при житті ОСОБА_2 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_3, підкувався про нього, забирав ОСОБА_1 з пологового будинку, проживали всі разом.

Як вбачається з Інформаційної довідки із Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилась.

Наданими заявником доказами, які безпосередньо досліджені судом, і в сукупності узгоджуються між собою, повністю підтверджується батьківство ОСОБА_2 у відношенні до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищевикладене в сукупності дає підстави для висновку про обґрунтованість і доведеність заяви, що є підставою для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 235, 259 ЦПК України

В и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 04.10.2009 року відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: