Справа № 22-ц-2894/2011 Головуючий у I інстанції Овчарик В.М.
Категорія цивільна Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2011 року скасувати через неправильне встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт просить ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог , яким задовольнити вимоги його позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що хоча розмір сплачуваних позивачем аліментів не перевищує 50% його доходу, проте, розмір коштів, який залишається після сплати аліментів, є незначним 400 450 грн. ОСОБА_1 вказує, що він не має іншого джерела доходу, крім заробітної плати, допомагає батьку, який є інвалідом третьої групи. Апелянт зазначає, що відповідач ОСОБА_6 перебуває у шлюбі, отримує пенсію по інвалідності, тому апелянт вважає, що необхідно зменшити розмір аліментів, який він сплачує на користь відповідачів на утримання неповнолітніх дочок з ј частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину до 1/ 6 частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину.

В судове засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не зявилися, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень, які маються в матеріалах справи ( а. с. 33 35), вони є належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.2 статті 305 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі , належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, оскільки його судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи встановлено та підтверджується її матеріалами, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2005 року з позивача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/ 4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 листопада 2005 року і до повноліття дитини ( а. с. 6 - 7).

Відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2008 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2008 року і до повноліття дитини ( а. с.8 - 9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що по справі відсутні підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів; виходячи з даних довідки про доходи позивача ( а. с. 13), ОСОБА_5 спроможний продовжувати виплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в тих же розмірах, які були встановлені вищезазначеними рішеннями судів, тобто в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину, і саме такий розмір відповідає принципам розумності, справедливості та виваженості. При цьому суд вірно зазначив, що розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання своїх неповнолітніх дітей , не перевищує 50% його доходу. Виходячи з правового аналізу приписів статті 192 Сімейного кодексу України , яка регламентує зміну розміру аліментів, суд першої інстанції вірно зазначив, що не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів посилання позивача на те, що його батько є інвалідом третьої групи, людиною похилого віку, яка потребує допомоги, а єдиним джерелом доходу позивача є заробітна плата, оскільки згідно матеріалів справи, батьки позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримують відповідні пенсії ( а. с. 11, 12), факт знаходження батьків позивача на його утриманні, всупереч положенням статті 60 ЦПК України, не підтверджений жодним доказом по справі, крім тверджень самого апелянта.

Доводи апеляційної скарги відносно необґрунтованості висновків рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів є вірним по суті та таким, що узгоджується з приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, зокрема з приписами : статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів; ч.7, ч. 8 статті 7 Сімейного кодексу України, згідно яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини ; статті 27 Конвенції про права дитини" , ратифікованої Верховною Радою України 27. ІХ. 1991року та положеннями " Декларації прав дитини ", які регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином , дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Твердження апелянта щодо отримання відповідачем ОСОБА_6 соціальної пенсії як інвалід з дитинства 3 групи в розмірі 764 грн. (а.с.20) також не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції , оскільки дана обставина не свідчить про зміну матеріального стану одержувача аліментів.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні, тому підстави для скасування даного рішення відсутні.

Керуючись статтями : 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: