Справа № 2 - 132/11 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 р. Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказує на те, що 15 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 227480- СRED. Згідно договору Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 листопада 2009 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором були укладені самостійні договори поруки від 15.05.2008 року між банком та ОСОБА_4, між банком і ОСОБА_5, між банком і ОСОБА_6

Відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали, у звязку з чим станом на 29 липня 2009 року існує заборгованість перед банком в сумі 20906 грн. 35 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15224 грн. 05 коп., заборгованості по процентам у розмірі 4448 грн. 66 коп., а також позичальнику нараховано шрафи у розмірі 250 грн. і 983 грн. 64 коп.

Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 20906 грн. 35 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про визнання договору недійсним. Проте умови кредитного договору є несправедливими і такими, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів, оскільки перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про наявні форми кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В кредитному договорі банк також не зазначив детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача.

Посилаючись на те, що банком не надано споживачу інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, чим введено останніх в оману при його укладенні, просили суд визнати недійсним кредитний договір.

Ухвалою суду обидва позови обєднано в одне провадження.

В подальшому відповідачка неодноразово уточнювала свої вимоги. Вказуючи на те, що умови договору істотно обмежують права споживача, та неправомірними діями банку завдано моральну шкоду, просила суд

недійсним кредитний договір та стягнути на свою користь 10000 грн. У відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила про його задоволення. В задоволенні зустрічного просила відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник заперечували проти позову банку. Просили задовольнити зустрічний позов. Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 227480- СRED .

Згідно договору Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 листопада 2009 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором були укладені самостійні договори поруки від 15.05.2008 року між банком та ОСОБА_4, між банком і ОСОБА_5, між банком і ОСОБА_6

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту в порядку та строки, передбачені графіком.

Відповідно до п. 5.1 договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, винагород, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,2 % від суми непогашеного платежу.

Згідно п. 5.5 кредитного договору при порушені позичальником строків | платежів більш ніж на 1 - 9 днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від ' суми простроченого платежу, на 10 і більше днів - у розмірі 10 %.

Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості станом на 29.07.2009 р. існує заборгованість перед банком в сумі 20906 грн. 35 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 15224 грн. 05 коп.; заборгованості по процентам - 4448 грн. 66 коп., а також позичальнику нараховано штрафи за порушення взятого на себе зобовязання у розмірі 250 грн. (фіксована частина) і 983 грн. 64 коп. (процентна складова).

За таких обставин суд вважає, що позов Банку про стягнення заборгованості за кредитом і по процентам є обґрунтованим та на підставі ст.ст.526, 536, 549, 553, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення штрафних санкцій, то вони підлягають частковому задоволенню. З відповідачів на користь позивача слід стягнути 250 грн. штрафу, оскільки подвійне стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам чинного законодавства.

Що стосується зустрічного позову, то він задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ч.1 ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з текстом укладеного між сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено.

При укладенні кредитного договору від 15 травня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 остання була ознайомлена з його умовами та погоджувалася з умовами договору.

За такого, суд приходить до висновку, що зазначений кредитний договір укладений в належній формі і був спрямований на реальне настання виписаних в ньому правових наслідків, волевиявлення його учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, обидві сторони у договорі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, та договір не суперечить вимогам ст..ст.524,533,627,638,1054 ЦК України, ст..ст. 2,47,49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» і Закону України «Про захист прав споживачів», та підстави, вважати даний договір нікчемним, відсутні.

Так, виходячи зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», до нікчемних відносяться договори здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики.

Проте відповідачка ОСОБА_2 не надала допустимих доказів про нечесну підприємницьку діяльність банку відносно позичальника.

Крім того, у справі ОСОБА_2 не надано доказів приховування банком інформації щодо суттєвих умов договору. Навпаки, в договорі зазначені умови видачі кредиту, строки його повернення, визначено розмір відсоткової ставки, а також порядок повернення кредиту. Договір та додаток до нього з графіком повернення

кредиту підписані позичальником. Всі вказані документи визначають сукупну вартість кредиту.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати (120 грн. 00 коп. - ІТЗ та 199 грн. 22 коп. - судовий збір) у рівних частках з кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 15224 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 4448 грн. 66 коп. заборгованості по процентам, 250 грн. штрафу, а всього 19922 (девятнадцять тисяч девятсот двадцять дві) грн. 71 коп. заборгованості.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 15224 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 4448 грн. 66 коп. заборгованості по процентам, 250 грн. штрафу, а всього 19922 (девятнадцять тисяч девятсот двадцять дві) грн. 71 коп. заборгованості.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 15224 грн. 05 коп. заборгованості за кредитом, 4448 грн. 66 коп. заборгованості по процентам, 250 грн. штрафу, а всього 19922 (девятнадцять тисяч девятсот двадцять дві) грн. 71 коп. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» у рівних частках по 49 грн. 81 коп. судового збору та по 30 рн. 00 коп. інформаційно-технічних витрат з кожного з відповідачів.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним,відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного судії Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська