АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5074/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2011 року

28 березня 2011 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої Прозорової М.Л.

суддів Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року про відмову у перегляді справи у звязку з нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 70/100 частини домоволодіння, виділення в натурі, про визнання порядку користування земельною ділянкою та по зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на 3/6 частини домоволодіння, виділу в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 1993 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, в якому просила визнати в порядку спадкування за нею право власності на 158/100 частин домоволодіння, яке розташоване по вул. Трудовій, 13 в м. Дніпропетровську та визнати порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням суду від 20 січня 1993 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 70/100 частин домоволодіння, яке розташоване в м. Дніпропетровську по вул. Трудовій, 13, яке складалося з житлових приміщень: житлової прибудови А 1-1, А11-1, погреба А11-1, сіней а1-1, крильця «а», літньої кухні «г», сараю «Д», ? частини вбиральні «Е», розділив домоволодіння в натурі, залишив в загальному користуванні сторін споруди № 1-6, а також виділити ОСОБА_3 приміщення 1-3, 1-4 в житловому будинку А-1 на загальну суму 123 896 руб. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 30/100 частин домоволодіння № 13 по вул.. Трудовій в м. Дніпропетровську, поділити домоволодіння в натурі, виділив йому в користування житловий будинок А-1, приміщення 1-2, 1-5, сіни а-1, погреб а-1, крильце «а», сараї «Б», «В», ? частини вбиральні»Е», залишив в загальному користуванні споруди № 1-6 на загальну суму 51 007 руб. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 12 528 руб. за різницю в вартості належних часток і реального розподілу домоволодіння та судові витрати 4074 руб.52 коп. Земельну ділянку визначити в користування по першому варіанту, виділивши ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 323 кв.м., ОСОБА_4 160 кв.м., а земельну ділянку 68 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін. В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю (зустрічний позов).

23 липня 2008 року позивачка звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що оскаржуване нею рішення суду було винесене на підставі рішення Ленінської районної ради народних депутатів від 14.03.1989 р. № 127/2 на підставі чого за ОСОБА_3 визнано право власності на 158/200 частини домоволодіння. Вищезазначене рішення виконкому було скасоване 21 вересня 2007 року, що є на думку заявниці нововиявленою обставиною. Крім того для заявниці є нововиявленою обставиною факт скасування рішення та додаткового рішення Ленінського районного народного суду від 20 грудня 1990 року та 07 червня 1991 року і що про це їй не було відомо з незалежних від неї обставин, тому вона вважала, що ці рішення чинні.

Колегія вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову позивачці в перегляді рішення ухваленого 20 січня 1993 року у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, згідно якої, підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Наведені в заяві підстави для перегляду рішення у звязку з нововиявленими обставинами такими не являються, так як на час розгляду справи рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 14.03.1989 р. № 127/2 було чинним, а скасування президією Дніпропетровського обласного суду рішень Ленінського народного районного суду було загально відоме і знаходилося в цивільній справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року про відмову у перегляді справи у звязку з нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Судді: