АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2735/11 Номер провадження 22-ц/1690/4179/11Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого: Бондаревської С.М.,

суддів: Триголова В.М., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року

за позовом Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року позивач Полтавський акціонерний банк «Полтава-Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення з них у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 12604 грн. 28 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк» 12 604 грн. 28 коп. боргу за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_5, Дерев»янченка ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк» судові витрати по 52 грн. 01 коп. з кожного.

Не погодившись з даним рішенням суду відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили частково скасувати оскаржуване ними рішення, яке вважають незаконним та необґрунтованим щодо стягнення з них, як поручителів, заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в частині задоволення позовних вимог про стягнення з них боргу солідарно з іншими відповідачами.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, доводи апелянтів, їх адвоката, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, що 13 березня 2006 року між ПАБ «Полтава-Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 81, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 5 000 грн. зі сплатою 20% річних.

Строк користування кредитом встановлено з 13 березня 2006 року по 12 березня 2007року.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати відсотки.

Відповідно до п. 4.2.1. договору ОСОБА_5 зобовязався щомісячно вносити кошти в рахунок погашення кредиту згідно графіку погашення.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору станом на 20 липня 2009 року утворилася заборгованість в розмірі 12 604 грн. 28 коп., яка згідно наданого позивачем розрахунку складається: із заборгованості по тілу кредиту 3 996 грн. 42 коп., прострочених відсотків 961 грн. 52 коп., пені в розмірі 2 548 грн. 30 коп., прострочених відсотків, що винесені до позабалансових 413 грн. 91 коп. та позабалансової пені в сумі 4 684 грн. 13 коп.

З метою забезпечення позичальником своїх боргових зобовязань, в день укладення кредитного договору між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 81/1, а також цього ж дня укладено договір поруки № 81/2 між банком та ОСОБА_3

Ст. 553 ЦК України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязання за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Зазначена умова договору не суперечить вимогам закону, оскільки за змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлене договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повну сплату боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Відповідно до п. 4.1 договорів поруки, останні вступають в силу з моменту їх підписання і діють до повного погашення боржником або поручителем своїх зобовязань за кредитним договором №81 від 13 березня 2006 року.

Встановивши вищенаведені обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАБ «Полтава-Банк» та стягнення на його користь з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг щодо припинення поруки згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України не є переконливими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вказаною нормою закону передбачено припинення поруки після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, в той час, як згідно вищезазначених умов договорів поруки, укладених між банком та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, закінчення такого строку визначене зокрема повним погашенням заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо розміру пені, присудженої судом першої інстанції до сплати за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 20 липня 2009 року заборгованість по кредиту складає 3 996 грн. 42 коп., в той час, як нарахована пеня, розмір якої підтверджений позивачем і в суді апеляційної інстанції, становить 7232 грн. 43 коп.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З наведених підстав, з урахуванням зібраних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, зі зменшенням стягнутої за рішенням суду суми пені із 7232 грн. 43 коп. до 4000 грн. 00 коп., виходячи із розміру простроченої відповідачами заборгованості за кредитом. Відповідно підлягає зменшенню і стягнута із відповідачів у солідарному порядку на користь ПАБ «Полтава-Банк» загальна сума заборгованості за кредитним договором з 12604 грн. 28 коп. до 9371 грн. 85 коп.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України зменшенню підлягає і розмір судових витрат, стягнутих із відповідачів на користь банку у дольовому порядку, а саме з 52 грн. 01 коп. до 41 грн. 24 коп. з кожного, враховуючи зменшення розміру судового збору, що підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: із 126 грн. 04 коп. до 93 грн. 72 коп.

В іншій частині рішення суду, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2011 року змінити.

Зменшити стягнуту солідарно із ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк» заборгованість за кредитним договором з 12604 грн. 28 коп. до 9371 грн. 85 коп., з урахуванням зменшення суми пені з 7232 грн. 43 коп. до 4000 грн. 00 коп.

Зменшити стягнуті із ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Полтавського акціонерного банку «Полтава-Банк» судові витрати з 52 грн. 01 коп. до 41 грн. 24 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: