АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/272/11 Справа № 22ц-9012/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

18 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.

суддів: Можелянської З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ПАТ УкрСиббанкзвернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ УкрСиббанк посилався на те, що 14 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 69908 гривень у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі.

14 вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 0/2, згідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, ПАТ УкрСиббанк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 48597,25 грн. (заборгованість за сумою кредиту - 45897,25 грн., заборгованість за процентами по користуванню кредитом - 2826,65, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 220,57 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 75,23 грн.) та судові витрати у розмірі 579,00 грн., в тому числі 459,00 грн. судового збору та 120,00 грн., в якості витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 14 вересня 2006 року в розмірі 45897,25 грн. з якої: заборгованість за умою кредиту - 42774,80 грн.; заборгованість за процентами по користуванню кредитом - 826,65 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 220,57 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 75,23 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк», в рівних частках, державне мито в розмірі 459 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. /а.с. 95-96/

З таким рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не погодилися і звернулися з апеляційною скаргою, в якої ставлять питання про скасування рішення суду, та постанову нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення суми, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства /а.с. 1102-103,/.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст..213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови „Про судове рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 69098 грн., зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном погашення кредитних зобов'язань 13 вересня 2013 року (а.с. 18-23).

Додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу 02 лютого 2009 року було встановлено графік погашення кредитних зобов'язань (а.с. 24-25).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та ОСОБА_3 14 вересня 2006 року було укладено договір поруки № 0/2, згідно умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.26).

Відповідно до п.5.5 договору про надання споживчого кредиту № 0 кредитор (позивач) має право вимагати дострокове погашення позичальником (відповідачем) заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Згідно п.11.1 договору таке дострокове погашення повинно бути здійснено позивачем не пізніше 31 календарного дня календарного дня з дати одержання відповідачем відповідного повідомлення з вимогою про дострокове повернення кредиту /а.с.18-21/.

У порушення вказаних вимог договору матеріали справи не містять відомостей про направлення банком позичальнику вимогу достроково повернути кредит та виконати інші зобов'язання з зазначенням конкретної дати виконання цієї вимоги. Відповідачі факт такого повідомлення заперечували. Крім того ні позовна заява, ні рішення суду першої інстанції не містять обставин про конкретні не виконані відповідачами зобов'язання, що давали підставу за умовами договору кредиту на його дострокове стягнення.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору кожною із його сторін.

Враховуючи вказані вимоги закону та встановлені у судовому засіданні обставини, які свідчать про недодержання банком передбаченого умовами договору порядку повідомлення позичальника про зміну ним умов договору та вимогу про дострокове повернення грошових коштів, позовні вимоги банку, як заявлені передчасно, задоволенню не підлягають.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: