Справа № 2-5 /11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.11 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в особі судді Демченка О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 та представників другої третьої особи - Глухівської міської ради ОСОБА_5 і ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівського виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства (треті особи ОСОБА_4 і Глухівська міська рада) про відшкодування майнової і моральної шкоди,

в с т а н о в и в .

За поданим до Глухівського міськрайсуду 26 липня 2010 року підтриманим в суді позовом позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь 11155 грн.24 коп. і 2000 грн. в порядку відшкодування відповідно майнової і моральної шкоди, завданої пошкодженням належного йому автомобіля «Мітсубісі Паджеро» з д.р.н. ВМ1999АІ при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце об 11 годині 10 хвилин 12 лютого 2010 року на вул. Терещенків у місті Глухові, та при якій (пригоді) зазначений автомобіль позивача зіткнувся з керованим ОСОБА_4 автомобілем «ОСОБА_7 1,61» з д.р.н. ВМ9982АЕ. При цьому, на обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при обстеженні місця тієї пригоди працівниками ДАІ було виявлено зимову слизькість, сніговий вал на проїзній частині дороги; що зіткнення автомобілів було наслідком порушення відповідачем пунктів 3.1.15-3.1.18 ДСТУ та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» в частині підтримання відповідного стану доріг і що постановою Глухівського міськрайсуду від 26 травня 2010 року у адміністративній справі № 3-921/10 відповідача було визнаного винним у настанні зазначеної пригоди.

За поясненнями в суді представників відповідача, останні, не визнаючи позову, посилаються на те, що зіткнення автомобілів позивача і ОСОБА_4 сталося не внаслідок недостатньої прочищеності проїзної частини дороги від снігу у місці пригоди, а внаслідок недотримання водіями обох автомобілів Правил дорожнього руху України у несприятливих умовах дорожнього руху, і що питання про відшкодування завданої йому пошкодженням автомобіля при зазначеній дорожній пригоді позивачем слід вирішувати відповідно до положень ст. 1188 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), яка (стаття) визначає порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Таку ж позицію щодо предмету судового розгляду висловили в суді й представники Глухівської міської ради.

Залучений до участі у розгляді даної справи третьою особою ОСОБА_4, будучи присутнім 19 жовтня 2010 року в судовому засіданні по справі, до початку її розгляду по суті заявив клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, після відкладення її розгляду ознайомився з матеріалами справи, але в подальшому не скористався своїм правом участі у розгляді справи по суті, хоча своєчасно у визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України) порядку неодноразово повідомлявся про проведення судових засідань у справі, і від нього до суду не надійшло будь-яких пояснень чи клопотань щодо предмету спору у справі.

Зясувавши обставини справи, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, вислухавши доводи сторін та дослідивши надані суду докази щодо предмету спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторона відповідача визнає факт отримання належним позивачу автомобілем «Мітсубісі Паджеро» з д.р.н. ВМ1999АІ механічних ушкоджень при його зіткненні з керованим ОСОБА_4 автомобілем «ОСОБА_7 1,61» з д.р.н. ВМ9982АЕ 12 лютого 2010 року на вул. Терещенків у місті Глухові в умовах недостатнього прочищення проїзної частини дороги від снігу.

За наслідками проведеної службовими особами Глухівського відділення ДАІ перевірки факту зазначеної дорожньо-транспортної пригоди в діях ОСОБА_4 було вбачено порушення п.п. 11.2 і 13.3 Правил дорожнього руху України, у звязку з чим на ОСОБА_4 був складений адмінпротокол за ст. 124 КУпроАП, яка (стаття) передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Але постановою Глухівського міськрайсуду від 26 травня 2010 року провадження у справі № 3-921/10 відносно ОСОБА_4 було закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпроАП. При цьому, питання про винність відповідача в зазначеній пригоді вказаною постановою суду відповідно до положень КУпроАП не вирішувалось.

За наслідками тієї ж перевірки на керівника відповідача ОСОБА_8 був складений адмінпротокол за ч. 4 ст. 140 КУпроАП, яка (стаття) передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, і постановою Глухівського міськрайсуду від 17 травня 2010 року ОСОБА_8 було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпроАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.. При цьому, ОСОБА_8, як керівнику підприємства, яке відповідає за обслуговування доріг у м. Глухові, було постановлено на вину виявлення зимової слизькості і снігового валу у місці пригоди, а відтак й порушення вимог п.п. 3.1.15-3.1.18 ДСТУ та ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», що призвело до скоєння ДТП та пошкодження транспортних засобів. На цю постанову суду відносно ОСОБА_8 , як на обгрунтування позову, позивач не посилався.

В процесі розгляду даної справи позивач після розяснення йому судом положень ст. 33 ЦПК України, яка (стаття) визначає підстави і порядок заміни належного відповідача та залучення співвідповідачів, не заявив клопотання про заміну первісного відповідача у справі належним відповідачем або про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

За висновком проведеної у справі за клопотанням представника відповідача судової авто-технічної експертизи № 17/2264 від 28 лютого 2011 року, виконаному експертом НДЕКЦ при ГУМВС України у Сумській області ОСОБА_9, щодо зазначеної дорожньо-транспортної пригоди в діях водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.3, 13.1 і 13.3 Правил дорожнього руху України, за якими (пунктами) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди; залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливості вантажу і стану транспортного засобу водій повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час зустрічного розїзду необхідно дотримуватись безпечного інтервалу.

Ці встановлені обставини суд визнає такими, що визначають зміст існуючих між позивачем і відповідачем правовідносин щодо предмету спору, виходячи з яких суд і має вирішувати даний спір з урахуванням загальних положень ЦК України про відшкодування шкоди та положень ЦПК України щодо порядку судового розгляду справ даної категорії.

За змістом положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, а нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 2 і 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє цим джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона (особа) не доведе, що шкоди було завданої внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Наведені встановлені судом обставини та положення ЦК і ЦПК України й дають суду підстави визнати позовні вимоги позивача до відповідача такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки у даному випадку спірні питання щодо відшкодування позивачу шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження його автомобіля при зіткненні з керованим ОСОБА_4 автомобілі мають вирішуватись за правилами відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, і позивач не позбавлений права вирішувати ці питання у визначеному ст. 1188 ЦК України порядку, а виходячи із змісту викладених позивачем у позовній заяві доводів (підстав) на обгрунтування позовних вимог та змісту ч. 4 ст. 61 ЦПК України факт притягнення керівника відповідача до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпроАП не має преюдиційного (обовязкового) значення у вирішенні даного позову.

Виходячи із змісту позову та положень ст.ст. 1187 і 1188 ЦК України, Глухівське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство не є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-4, 11, 12, 509, 1187 і 1188 ЦК України, а також ст.ст. 1-4, 10, 11, 15, 33, 57-61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в .

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набере законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_10

Повний текст рішення суду виконаний суддею 16 травня 2011 року.