АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченко Е.І.

при секретарі Коляді О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 за рахунок заборгованості в розмірі 12 500 грн. автомобіль НОМЕР_1.

Згідно нотаріально завіреної довіреності від 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 або ОСОБА_5 про право експлуатації та розпорядження автомобілем НОМЕР_2. Термін довіреності - до 25 лютого 2011 року.

08 вересня 2008 року відповідач скасував зазначену довіреність чим припинив повноваження позивача користуватись і розпоряджатись зазначеним автомобілем.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від суми.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було зазначено судом договір позики грошових коштів між сторонами в письмовій формі не укладався, докази про отримання відповідачем 50 000 грн. позивач не надав, посилання представника позивача на те, що ОСОБА_4 були повернуті гроші в розмірі 37 500 грн. також нічим не підтверджені.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що надання відповідачу довіреності на право експлуатації та розпорядження автомобілем НОМЕР_2 не має юридичного значення для вирішення спору про повернення позивачу грошових коштів в розмірі 12 500 грн., оскільки власник автомобіля - ОСОБА_3 і він мав право скасувати довіреність в установленому порядку, ці дії позивачем оскаржено окремо не було.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення коштів в розмірі 4 305 грн. за ремонт автомобіля суд вірно вказав, що ці вимоги не підтверджено. Крім того, суд вірно зазначив, що спори про відшкодування шкоди розглядаються судами окремо від вимог повернення грошей за договором позики, так як вони є різними вимогами.

Таким чином, оскільки позивачем не були доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, то суд прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: