АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія відшкодування шкоди Доповідач - Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРА ЇНИ

21 липня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської

області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії-КРУГОВОЇС.С., ОСОБА_1М

при секретарі - Шпарага 0.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкова цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційна компанія «ХОРС» на рішення Дзержинського

районного суду міста Харкова від 05 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційна компанія «ХОРС» про відшкодування збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Авіакомпанія Хорс», в якому на (підставі ст. ст.920,924 ЦК України, Закону України « Про захист прав споживачів» просили стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 123 195,53 грн., на користь (ОСОБА_3 - 16 354,14 грн. і по 50 000 грн. на користь кожного у відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначали, що з 30 травня по 10 червня 2010 року перебували у відпустці в місті Анталія (Туреччина), з якої повернулися до міста Харкова 10 червня 2010 року авіарейсом КО 4462, що здійснював відповідач.

В місті Анталія до багажу ними була здана валіза, в якій знаходилися їх особисті речі, цінності, жіночі прикраси, сувеніри, гроші тощо.

На підтвердження прийняття багажу, оформленого на ОСОБА_3 було видано відривний талон багажної Ідентифікаційної бирки № 0000КО343003 від 10.06.2010 року.

По прибуттю до міста Харкова багаж їм видано не було в зв»язку з чим 10 червня 2010 року на ім.»я генерального директора відповідача було подано заяву від імені ОСОБА_3, а 16.06.2010 року - подано спільну письмову претензію на загальну суму 153 588,80 грн. матеріальної шкоди та 400000 моральної шкоди.

Претензія визнана відповідачем частково, а саме в розмірі 14434,88 грн. у відшкодування вартості втрачених речей на користь ОСОБА_3. У відшкодуванні вартості втрачених речей на користь ОСОБА_2 було відмовлено.

Відповідач, в особі представника за довіреністю позов не визнав, посилаючись на те, що питання про розшук багажу, відшкодування спричиненої його втратою шкоди вирішено у відповідності з Інструкцією про розшук багажу, вимог Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державіаслужби № 216 від 23 квітня.2010 року , а також вимог Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу ТОВ «Авіакомпанія Хорс» та Монреальської конвенції для уніфікації деяких правил повітряних перевезень, яка і ратифікована Верховною Радою України та вступила в дію на території України 06.05.2009 року.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 травня 2011 року позовні вимоги задоволені і частково. Стягнуто з ТОВ « Авіакомпанія ХОРС» у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 123 195,53 грн., на користь ОСОБА_3 - 16354,14 грн. У відшкодування моральної шкоди стягнуто на користь ОСОБА_2 - 5000,00 грн., на користь ОСОБА_3 - 2000,00 грн. та судові витрати в сумі 1640,00 грн. на користь обох позивачів.

В апеляційній скарзі ТОВ « Авіакомпанія ХОРС» просить скасувати вказане рішення як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачі на апеляційну скаргу подали заперечення, в яких просять про її відхилення та залишення рішення першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді; пояснення представників сторін; перевіривши доводи скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах його оскарження судова колегія доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди та частково задовольняючи їх вимоги про відшкодування моральної шкоди ж першої інстанції керувався Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, ст.ст.906,920,924,1166,1167 ЦК України , Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, що затверджені наказом Міністерства транспорту та зв»язку України № 216 від 23.04.2010 року, ЗУ « Про захист прав споживачів та виходив з того, що сукупність досліджених доказів свідчить про те, що шкода настала внаслідок грубої необережності перевізника, за наявності якої настає повна відповідальність за її спричинення, а також з того, що внаслідок порушення відповідачем прав позивачів їм спричинена моральна шкода, яка полягає у їх ображенні ненаданні повної інформації, необхідності звернення до різних органів та самостійного розшуку багажу, перебуванні в зв»язку з цим в постійному стресі.

З такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим в основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України с недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими ; невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 10 ЦК України та ч.2 ст.19 Закону України « Про міжнародні договори України» визначено, що якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Відносини міжнародного повітряного перевезення регулюються Монреальською конвенцією для уніфікації деяких правил міжнародних повітряних перевезень, яка ратифікована Верховною Радою України та вступила в дію на території України 06.05.2009 року.( далі Монреальська конвенція)

Згідно ст. 29 Монреальської конвенції під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв»язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі з 30.05.2010 року по 10.06.2010 року перебували у місті Анатолія ( Туреччина) і 10.06.2010 року здійснювали перельот з вказаного міста до міста Харкова авіарейсом К04462, який здійснював відповідач.

Тур, який включав вказане перевезення, був придбаний позивачами у туроператора ТОВ « Вернісаж-тур» , який відповідно до п.2.2.6 договору між ним та ТОВ « Авіакомпанія»Хорс» № 20/10-16 від 12.04.2010 року був зобов»язаний попередити позивачів про умови перевезення, підстави та межі відповідальності Перевізника. ( а.с.41-48)

В місті Анталія ОСОБА_3 до багажу була здана валіза вагою 33 кг. , на підтвердження прийняття якої видано відривний талон багажної ідентифікаційної бирки № 0000КО343003 від 10.06.2010 року.

ОСОБА_2 в цьому відривному талоні як особа, від якої прийнято багаж, не зазначена.

В митній декларації ОСОБА_3 відомості про багаж зазначені наступним чином, що це є 1 місце багажу, в якому відсутні товари і інші предмети, які підлягають обов»язковому декларуванню і переміщення яких |через митний кордон України здійснюється за дозвільними документами відповідних компетентних органів, суми національної валюти України і іншої наявної валюти, валютні цінності, вироби з дорогоцінних металів і дорогоцінних каменів у будь-якому вигляді і стані.(а.с.21)

ОСОБА_2 митна декларація не подавалась.

До переліку речей, про відшкодування вартості яких позивачами заявлені вимоги, ними включені ,зокрема, фотоапарат, 4 окулярів, сережки золоті, чайний сервіз, гроші ( п.п.1,10,61,62, 65,67,69,72 переліку а.с. 4-8)

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами, відповідач у своїй діяльності керувався Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби Міністерства транспорту і зв»язку України № 216 від 23.04.2010 року ( далі Правила Мінтрансу та зв»язку) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу ТОВ « Авіакомпанія «Хорс» (далі Правила ТОВ «Хорс»),

Частина 1 гл.6 Правил Мінтрансу та зв»язку та п. 14.6.1 Правил ТОВ «Хорс» містять перелік речей, які пасажир не може включати до багажу, до яких ,зокрема, відносяться гроші, коштовності, вироби з дорогоцінних металів та срібла, ламкі, крихкі речі і речі, які б»ються, фото та відеотехніка, цінні речі та ін.

Відповідно до ч.2 гл.5 Правил Мінтрансу та зв»язку та п.30.5.2 Правил ТОВ «Хоре» у випадку заподіяння оди у разі знищення, втрати або ушкодження багажу відповідальність Перевізника при міжнародному ввезенні обмежується сумою 1131 СПЗ стосовно кожного пасажира ( зазначеного в багажній бирці).

Після заяви ОСОБА_3 від 10.06.2010 року про зникнення багажу відповідачем у порядку та строки, визначені Інструкцією про розшук багажу, були проведені дії щодо його розшуку; повідомлено позивачів, що вказані дії не призвели до позитивних результатів і багаж є втраченим, а також про прийняте рішення про відшкодування шкоди, заподіяної втратою багажу в розмірі, визначеному Монреальською конвенцією, а саме в сумі, еквівалентній 1827 доларів США за курсом НБУ станом на 01.07.2010 року ( а.с.34)

Визначена відповідачем сума відшкодування сплачена позивачу ОСОБА_3 відповідними платіжними дорученнями, що останнім не заперечується.

З огляду на наведене судова колегія вважає, що висновків про грубу необережність Перевізника, «належність його дій щодо розшуку багажу, які тягнуть повну відповідальність за матеріальну шкоду, спричинену втратою багажу перед обома позивачами та відповідальність з відшкодування їм моральної шкоди , суд першої інстанції дійшов, вважаючи встановленими обставини, які не були доведені, при неправильному застосуванні норм матеріального права і ці висновки не відповідають обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами, в зв»язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст..ст.303,304, п.2 ч.І ст.307, ст..ст.313,314,316,319,324 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 травня 2011 року скасувати і відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційна компанія «ХОРС» про відшкодування збитків та моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -