АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/2390/590/11Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі

при секретаріШаповал О.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою і третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 16 червня 2007 року на автомобільній дорозі Золотоноша Черкаси Сміла сталася дорожньо транспортна пригода, учасниками якої були відповідач ОСОБА_5, який керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, та особа з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_7, який на підставі генерального доручення керував автомобілем ВАЗ 21103, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6. Дорожньо транспортна пригода сталася внаслідок виконання відповідачем маневру лівого повороту, в порушення вимог п. 10.1 правил дорожнього руху України , оскільки він при цьому не переконався, що даний маневр буде безпечний і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та в порушення вимог п. 16.13 правил дорожнього руху України, не надав дорогу автомобілю ВАЗ-21103, державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2008 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України- за вчинення вказаної ДТП.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди , що сталася з вини відповідача, було пошкоджено його автомобіль чим заподіяна йому матеріальна та моральна шкода. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду, він був змушений звернутись до суду про їх примусове стягнення.

ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальні збитки, моральну шкоду, завдані джерелом підвищеної небезпеки в сумі 40001 грн. з яких: 32001грн. вартість матеріальних збитків; 7000 грн. розмір моральної шкоди; 1000 грн. відшкодування понесених витрат повязаних з отриманням юридичної допомоги.

Третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_7 просив суд стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду та витрати на експерта всього в сумі 21300 грн., оскільки, в результаті дорожньо транспортної пригоди були порушені звичайні умови його життя, що негативно впливає на фізичний та моральний стан.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 31204,13 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди .

Стягнуто з ОСОБА_5 329грн. судового збору та 120грн. витрат на ІТЗ розгляду справи на користь держави.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 та позовні вимоги ОСОБА_8 залишити без задоволення. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 була особисто написана розписка від 06.11.2009 року, згідно якої позивач особисто ніяких претензій до відповідача стосовно відшкодування витрат на відновлення автомобіля ВАЗ 21103 не має. А також , враховуючи наявність вини у цій дорожньо-транспортній пригоді і водія ОСОБА_7 та відсутність в позовних заявах даних в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачам.

Заслухавши доповідача, сторони по справі, вивчивши та обговоривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частина 1 ст.292 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до розяснень п.2 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення» : «…Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми».

А рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки повністю побудоване на повному і обєктивному розгляді в судовому процесі обставин справи в їх сукупності.

Так, розглядаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції в цілому дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 моральної шкоди, що були заподіяні позивачу і третій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . Оскільки відповідач на законних підставах володів транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 та , керуючим ним, вчинив дорожньо-транспортну пригоду , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_6 та отримано психологічну травму третьою особою ОСОБА_7 , що керував автомобілем , який був пошкоджений внаслідок ДТП , що сталася з вини ОСОБА_5

Тому за таких обставин суд правомірно до вказаних правовідносин застосував норму ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, враховуючи ту обставину, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України . Що відповідно до ст.61 ЦПК України давало суду першої інстанції право дійти до висновку про наявність вини ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди у якій потерпів позивач ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_7 а С.С. , поклавши обовязок по відшкодуванню , заподіяної їм шкоди відповідно до ч.2 ст.1187 , п.1 ч.1 , ч.2 ст.1188 на ОСОБА_5 як винну в дороньо-транспортній пригоді особу і володільця джерела підвищеної небезпеки.

При цьому, визначаючи розмір шкоди, яку належить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , суд правильно визначив розмір належної до стягнення моральної шкоди в сумі 3000 гривень кожному , врахувавши ту обставину, що ОСОБА_7 пережив стрес від ДТП, вчиненого з вини відповідача, а позивач ОСОБА_6 відчував труднощі у звязку з втратою (повним фізичним знищення) його автомобіля, що також сталося з вини ОСОБА_5

Правомірно суд також стягнув на користь ОСОБА_6 31204,13 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди , які були підтверджені письмовими доказами (висновком №338 експертного авто товарознавчого дослідження а.с.3-16), розмір якої не заперечував апелянт .При цьому суд першої інстанції правомірно не прийняв посилань останнього на наявність розписки від ОСОБА_6 про відсутність претензій до нього, оскільки сам ОСОБА_5 підтвердив, що реального відшкодування за пошкоджений автомобіль, що належить позивачеві , він не здійснював і це також було підтверджено під час допиту свідків в суді першої інстанції, а ст.1192 ЦК України прямо передбачає, що шкода має відшкодовуватися в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або мають бути відшкодовані завдані збитки у повному обсязі. Але цього відповідачем зроблено не було.

Отже враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. І , що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань - оскаржуване рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 316 ЦПК України , колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою, третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2011 року - залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :