Справа № 2026/2-276/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2011 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря Скворцової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_2, третіх осіб: Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області про встановлення юридичного факту перебування у шлюбних відносинах та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_2, третіх осіб: Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області про встановлення юридичного факту перебування у шлюбних відносинах та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що згідно рішення виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих № 25 від 12 жовтня 1951 року батьку позивача, ОСОБА_3, виділено земельну ділянку площею 600 кв.м для будівництва житлового будинку по вул. Луначарського, 25.

Між виконкомом Люботинської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_3 17 серпня 1952 року укладено договір на право побудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Люботинською районною державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2784.

В період з 1954 по 1962 роки, ОСОБА_3 побудував житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами. Згідно довідки Люботинського БТІ житловий будинок розташований в м. Люботині по вул. Луначарського № 33 в бюро не зареєстровано.

Мати позивача, ОСОБА_4, померла 14 квітня 1962 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 304032, виданим повторно 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після її смерті спадкоємцем за законом став її чоловік, ОСОБА_3.

Спадок, ОСОБА_3, прийняв, фактично вступивши в оперативне управління майном, оскільки мешкав в спірному будинку.

ОСОБА_3 помер 22 серпня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 280585, виданим повторно 07 вересня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за законом є позивач, ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження АР № 5266468, виданим консульством СРСР в Баін-Тумені Монгольської республіки.

Також, позивач зазначив, що його брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, дітей та дружин у них не було. Сестра позивача, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) від спадщини відмовляється на користь позивача.

Спадок позивач фактично прийняв, вступивши в оперативне управління майном, так як постійно проживав та був зареєстрований в спірному будинку, але у встановлений законом 6-ти місячний термін до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Згідно рішення Люботинської міської ради Харківської області III сесія УІ скликання за № 62 від 30 грудня 2010 року ОСОБА_1 надано дозвіл на збереження побудованих з відхиленням від проектної документації об'єктів: житлового будинку літ. „А-1" з верандою літ. „а" загальною площею 69,60 кв.м., в тому числі житловою площею 36,90 кв.м. з льохом літ. „ап" та господарських будівель: сараю літ. „В", гаражу літ. „Б", оглядової ями літ. „богл", убиральні літ. „Г" та надано дозвіл на виділення земельної ділянки орієнтовною площею 466 кв.м. під уже збудоване нерухоме майно по вул. Луначарського № 33 в м. Люботині. Пунктом другим вказаного рішення визначено, що право власності на житловий будинок, побудований з відхиленням від проектної документації, потрібно оформити в судовому порядку без прийняття в експлуатацію, як на будівлю побудовану до введення в дію ДБН.3. 1-3-94.

Позивач зазначає, що свідоцтва про шлюб його батьків не збереглося, тому позивач звернувся до Люботинського відділку РАЦС з заявою про видачу повторного свідоцтва про шлюб його батьків. Але 12 квітня 2011 року позивачу відмовлено в видачі зазначеного свідоцтва, бо записи за період з 1937 по 1938 роки збереглися частково, тому факт перебування його батьків у шлюбі підтвердити документально немає можливості.

У звязку з наведеним позивач просив встановити юридичний факт перебування його батьків у шлюбних відносинах, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Луначарського № 33, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_1 ОСОБА_7, померлого 22 серпня 1977 року.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, просила розглядати справу без її участі.

Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області та від третіх осіб: Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції на адресу Люботинського міського суду надійшли листи, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, з позовами згодні повністю, просили розглядати справу у відсутності їх представників.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності відповідачів по справі та третіх осіб, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи та висловили свою думку щодо вирішення спору.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки Люботинського бюро технічної інвентаризації № 788 від 18 лютого 2011 року житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин, вул. Луначарського, 33, в Люботинському бюро технічної інвентаризації не зареєстровано (а.с.46)

Рішенням виконкому Люботинської міської ради депутатів трудящих за № 25 від 12 жовтня 1951 року батьку позивача, ОСОБА_3, виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку по вул. Луначарського, 25 (а.с.47). Як вбачається з довідки, виданой виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області 28 березня 2011 року № 03-15/642, нумерація житлового будинку по вул. Луначарського, 25 змінена на вул. Луначарського, 33 на підставі рішення Люботинської міської ради Харківської області № 26 від 28 листопада 1968 року (а.с.30).

Між виконкомом Люботинської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_3 17 серпня 1952 року укладено угоду про право будівництва житлового будинку та безстрокове користування земельної ділянки. Зазначена угода посвідчена нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, реєстровий номер 2784 (а.с.47-48).

В період з 1954 по 1962 роки ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 побудував житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами згідно затвердженого належним чином проекту (а.с.49).

ОСОБА_4 померла 14 квітня 1962 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 304032, виданим 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 70 від 16 квітня 1962 року.(а.с.34).

Враховуючи, що ОСОБА_4 померла 14 квітня 1962 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Люботин, вул. Луначарського, 33. Спадкоємцем на відкриту спадщину є її чоловік ОСОБА_3 та діти: донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 27 квітня 2011 року № 1099-01/21 після смерті ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.80).

Спадкоємець ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_4 мешкав в спірному будинку, ремонтував його та надвірні будівлі, обробляв земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном.

Свідоцтво про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 не збереглося, тобто відсутній документ, який підтверджує, що ОСОБА_3 є чоловіком спадкодавиці ОСОБА_4 Зазначений факт підтверджується записами в військовому квитку, в якому маються відомості про сімейний стан та склад родини, а саме: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.59-63).

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка не є родичами позивача, не зацікавлені у результаті вирішення спору, підтвердили, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в період з 06 серпня 1938 по день смерті ОСОБА_4, тобто по 14 квітня 1962 року.

Враховуючи пояснення свідків, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та аналізуючи вказані вище докази, суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в період з 06 серпня 1938 по день смерті ОСОБА_4, тобто по 14 квітня 1962 року.

Встановлений в суді факт родинних перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_11 має для позивача юридичні наслідки для оформлення права власності в порядку спадкування.

ОСОБА_3 помер 22 серпня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 280585, виданим повторно 07 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області (а.с.32).

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер 22 серпня 1977 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за законом є його діти: донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_1 в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки він мешкав в спірному будинку, що підтверджується будинковою книгою (а.с.16-29), доглядав за ним та надвірними будівлями, тобто протягом шести місяців вступив в управління спадковим майном.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження АР № 5266468, виданим консульством СРСР в Баін-Тумені Монгольська республіка(а.с.29).

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 27 квітня 2011 року № 1100-01/21 після смерті ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.79), тобто інші спадкоємці спадщину не прийняли, оскільки не звернулись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та фактично не вступили в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Рішення Люботинської міської ради Харківської області III сесія УІ скликання за № 62 від 30 грудня 2010 року ОСОБА_1 надано дозвіл на збереження побудованих з відхиленням від проектної документації об'єктів: житлового будинку літ. „А-1" з верандою літ. „а" загальною площею 69,60 кв.м., в тому числі житловою площею 36,90 кв.м. з льохом літ. „ап" та господарських будівель: сараю літ. „В", гаражу літ. „Б", оглядової ями літ. „богл", убиральні літ. „Г" та надано дозвіл на виділення земельної ділянки орієнтовною площею 466 кв.м. під уже збудоване нерухоме майно по вул. Луначарського № 33 в м. Люботині. Також рішенням визначено, що право власності на житловий будинок, побудований з відхиленням від проектної документації, потрібно оформити в судовому порядку без прийняття в експлуатацію, як на будівлю побудовану до введення в дію ДБН.3. 1-3-94(а.с.45).

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне:

·встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в період з 06 серпня 1938 по день смерті ОСОБА_4, тобто по 14 квітня 1962 року.

·визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Луначарського, 33, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 22 серпня 1977 року.

Судові витрати з позивача судом не стягуються, оскільки він сплатив державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в повному обсязі при звернені з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 331, 376 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в період з 06 серпня 1938 по день смерті ОСОБА_4, тобто по 14 квітня 1962 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Луначарського, 33, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 22 серпня 1977 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десяти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у праві, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. В. Дем`яненко