Справа № 2-1207
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

(повний текст)

27 грудня 2011 року. Старобільський районний суд

Луганської області

у складі:головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Туловової А.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача

ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області, ОСОБА_6 про поновлення строку позовної давності та скасування державного акту на право приватної власності на землю,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області, ОСОБА_6 про поновлення строку позовної давності та скасування державного акту на право приватної власності на землю.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона мешкає за адресою: вул. Лісова, буд. 12 с. Шульгинка Старобільського району Луганської області. Будинок їй належить на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 березня 1996 року. Раніше цей будинок належав ОСОБА_7. Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради № 398 від 07 жовтня 2009 року, ОСОБА_7 виділялась земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, площею 0,85 га, згідно запису в погосподарській книзі. Згідно до рішення № 72/2 від 31 жовтня 1996 року, позивачу було передано в приватну власність земельну ділянку, площею 0,75 га за адресою: вул. Лісова, буд. 12 с. Шульгинка Старобільського району Луганської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Сусідка позивача ОСОБА_6 порушила межу та перенесла межу земельних ділянок в бік її земельної ділянки, тим самим зменшивши її. Позивач зверталась до ОСОБА_4 сільської ради з заявою про відновлення межі, але згідно протоколу № 9 засідання постійної комісії ОСОБА_4 сільської ради пятого скликання від 10 грудня 2008 року, було прийнято рішення залишити розміри земельних ділянок без змін. Коли позивач зробила контрольний перемір земельної ділянки, то площа її становила 0,7179 га, таким чином площа земельної ділянки зменшилась на 0,0321 га. В рішенні, комісія сільської ради вказує, що розміри земельних ділянок, які існують зараз, встановлені з 1996 року, але позивач з цим не згідна і це видно з контрольного виміру її земельної ділянки. В вересні 2010 року, у звязку з виникненням неприязних відносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 виникла сварка щодо встановлення межі між їхніми земельними ділянками, під час якої позивачу стало відомо, що відповідач виготовила державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № НОМЕР_1 від 31 жовтня 1996 року, зареєстрованого під № 6, яким вона розмахувала перед її обличчям та доказувала, що позивач вже нічого не зможе зробити. Та з позивачем ніхто не узгоджував межі вказані в даному акті, ОСОБА_4 сільська рада приховувала від неї інформацію про існування даного акту, тобто про державний акт їй стало відомо в вересні 2010 року. Також вона не ставила свій підпис під час виготовлення технічної документації на виготовлення цього акту, хоча її підпис є обовязковим, і у звязку з цим вважає, що цей акт повинен бути скасований.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд поновити їй строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № 6 від 31 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року на імя ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила суд поновити позивачу строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № 6 від 31 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року на імя ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та пояснив, що державний акт на право приватної власності на землю будо виготовлено у 1996 році. З того часу він не був оскаржений. Крім того, на яких підставах повинно бути скасовано державний акт, позивачем не було обґрунтовано в своїх позовних вимогах. Позивач просить поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, але в той же час вона вказує на те, що строк нею не було пропущено. Також позовні вимоги були предявлені позивачем, відповідно до діючого на цей час Земельного кодексу України, а дії відбувалися у 1996 році.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала у повному обсязі, вважала їх необґрунтованими та пояснила, що згідно до рішення № 53 ОСОБА_4 сільської ради від 05 липня 1996 року, відповідачу ОСОБА_6 було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,66 га. Після чого, було виготовлено технічну документацію з землеустрою щодо приватизації земельної ділянки. Було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого їй було передано у власність земельну ділянку, площею 0,645 га, тобто розмір було уточнено і навіть став менший, чим виділявся згідно до рішення сільської ради. Також, представник відповідача вважала, що якщо буде скасовано державний акт на право приватної власності на землю, то комісії сільської ради знов треба буде виїжджати для виміру площі земельної ділянки, що в подальшому знов тягне за собою судові тяжби.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою відповідача ОСОБА_6 Також вона вже давно знає позивача ОСОБА_1 Їй відомо, що відповідач ОСОБА_6 у 1996 році отримала державний акт на право приватної власності на землю і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою позивача ОСОБА_1 Їй відомо, що існує державний акт державний акт на право приватної власності на землю, який отримала відповідач ОСОБА_6 у 1996 році і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками. Також, про існування державного акту на імя ОСОБА_6 їй стало відомо зі слів позивача ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідача ОСОБА_6 Їй відомо, що ОСОБА_1 у 1996 році бажала приватизувати земельну ділянку, а ОСОБА_6 не давала згоди на його виготовлення, і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками. Також, зі слів позивача ОСОБА_1 їй відомо, що у ОСОБА_6 існує державний акт на землю.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши правовідносини, що склались між сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю серії ЛГ № 6 було складено 31 жовтня 1996 р. При оцінці правовідносин, що склались між сторонами, суд керується нормативними актами, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, а саме Земельним кодексом УРСР в редакції від 18.12.1990 р., Законом «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування».

В оскаржуваному державному акті вказано, що державний акт видано на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Земельного кодексу УРСР в редакції від 18.12.1990 р., до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить:

- передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

У відповідності до п. 17 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства.

Таким чином, передача земельної ділянки та видача державного акту на підставі рішення виконкому місцевої ради є таким, що суперечило діючому на час видачі державного акту законодавству.

Суд вважає доведеним ту обставину, що позивач дізналася про наявність оскаржуваного державного акту в вересні 2010 року, будь-яких доказів на спростування вказаної обставини відповідачами не надано. У звязку з цим, суд вважає за можливе поновити позивачеві строк звернення до суд за захистом порушеного права.

На підставі викладеного, п. 1 ч. 1 ст. 9 ЗК УРСР в редакції від 18.12.1990 р., п. 17 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», керуючись ст. ст. 60, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Старобільського району Луганської області, ОСОБА_6 про поновлення строку позовної давності та скасування державного акту на право приватної власності на землю задовольнити у повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № 6 від 31 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року на імя ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров