АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-9089/11 Головуючий суддя І інстанції Лобановська
Провадження № 22-ц-9089/11 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.

суддів Бурлака І.В.,

ОСОБА_1

при секретарі Коршун І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія» на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 11 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) імені газети «Ізвєстія» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулися до суду з позовами, уточненими під час розгляду справи та об'єднаними в одне провадження, до ТОВ імені газети «Ізвєстія» Близнюківського району Харківської області про розірвання договорів оренди земельної ділянки, укладених між ними та відповідачем по справі 16 січня 2008 року.

В обгнрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що згідно Державних актів їм належать земельні ділянки площею відповідно 6,5883 га; 6,0224 га; 6,4135 га; 6,6047 га; 6,6047 га; 6,6927 га; 5,5800 га; 6,5883 га; 6,5883 га; 6,5883 га; 6,5883 га; 6,8512 га та 5,8527 гектарів.

Зазначені земельні ділянки згідно договорів передані ТОВ імені газети «Ізвєстія» Близнюківського району Харківської області в оренду строком на 10 років. Однак відповідач протягом 2008-2009 років не доплачував їм орендну плату, не збільшив її, як передбачено договором оренди і не підписав про це письмову угоду, тобто порушував і не виконував умови договору, а саме не виплачував їм щорічно проіндексовану орендну плату у грошовій формі в розмірі 1,5% від грошової оцінки землі, яка вказана в п.5 договору оренди, не враховував також індекс інфляції, який становив у 2008 році - 122,3%, а у 2009 році - 112,3% і в зв'язку з чим відповідач повинен був переглянути розмір орендної плати. Крім того відповідачем на порушення вимог п. 13 договорів оренди грошова оцінка орендної плати не приведена у відповідність до вимог Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) із змінами, внесеними Указом Президента України від 19 серпня 2008 року „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв). Позивачі зазначали, що невиконання відповідачем зазначених обов'язків по договорам оренди є істотним порушенням умов договорів, в зв'язку з чим просили їх розірвати та стягнути з відповідача сплачені ними судові витрати при зверненні до суду та витрати на правову допомогу.

При розгляді справи позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 уточнили позовні вимоги, просили зобовязати відповідача повернути належні їм на праві приватної власності земельні ділянки, Посилалися на те, що в січні 2008 року між ними та ТОВ імені газети «Ізвєстія» були підписані договори оренди належних їм земельних ділянок, але через порушення умов виплати орендної плати та в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від реєстрації договорів, вони, відповідно: ОСОБА_2 -29.09.2009 року, ОСОБА_3 - 29.09.2009 року, ОСОБА_3 - 02.11.2009 року, ОСОБА_9 - 29.09.2009 року звернулися до Близнюківського районного відділення ХРФ ДПУДЗК при Держкомземі України із заявами не проводити реєстрацію договору.

Після цього звернулися до відповідача письмово з проханням повернути належні їм земельні ділянки. Однак відповідач в своїх письмових відповідях від 03.03.2010 року відмовив їм в цьому, вказавши, що земельні ділянки використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і запропонував за вирішенням цього питання звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачі та представники позивачів підтримали позовні вимоги за заявленими підставами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що договори оренди земельних ділянок ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, спадкоємцем якої є позивач - ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зареєстровані у встановленому законом порядку. Орендна плата цим позивачам виплачувалась в натуральній формі з їх згоди і навіть в більших розмірах, ніж передбачено договорами. Тому на даний час перед цими позивачами заборгованості по виплаті орендної плати немає. По договору оренди земельної ділянки, укладеного з ОСОБА_7 за 2009 рік по орендній платі є заборгованість в сумі 161,81 грн., яку ТОВ імені газети «Ізвєстія» не заперечує їй сплатити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про повернення земельних ділянок представник позивача, не визнаючи їх, вказала, що земельні ділянки зазначених осіб не перебувають у володінні та користування ТОВ ім.. газети «Ізвєстія», а тому ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутній предмет спору.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 11 березня 2011 року позовні вимоги задоволено частково: розірвані договори оренди земельної ділянки, укладені між ТОВ імені газети «Ізвєстія» та позивачами: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та стягнуто з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати та витрати на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 задоволені. ТОВ імені газети «Ізвєстія» зобовязано повернути належні їм на праві приватної власності земельні ділянки, а також стягнуто з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати та витрати на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ імені газети «Ізвєстія» просить скасувати вказане рішення районного суду як постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального пава, недоведеністю тих обставин, які суд вважав встановленими, неповним зясуванням обставин по справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову всіх позивачів.

Вказує, що умови договорів оренди землі не зобовязують сторони вносити зміни до договорів, а лише зобовязують за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору можлива на вимогу однієї із сторін в за взаємною згодою. Доказів предявлення таких вимог позивачами не надано. Указ Президента України, на який посилаються позивачі, має рекомендаційний характер, а обовязку проводити індексацію нормативної грошової оцінки земельних ділянок в договорах оренди землі сторони не передбачили.

Позивачами не надано доказів про проведення з ними розрахунку неякісною продукцією і за цінами, що перевищували біржові.

Вини відповідача в тому, що ОСОБА_7 недоотримано залишок по орендній платі за 2009 рік немає.

Зазначає також, що факт володіння та користування відповідачем спірними земельними ділянками не доведений належними і допустимими доказами.

Зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст.ст. 1213 ЦК України та ст.ст. 31, 121 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів по справі, суд першої інстанції виходив з того, що на порушення умов договору оренди землі відповідач не збільшив орендну плату до розміру 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної частки, виплачував позивачам орендну плату з порушенням умов договору неякісною сільгосппродукцією та по завищеним цінам. Доказів, що спростовують доводи позивачів відповідачем не надано.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що укладені 16.01.2008 року між ТОВ імені газети «Ізвєстія» та позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 договори оренди земельних ділянок не набули чинності, оскільки не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи між сторонами: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ( з кожним окремо) з однієї сторони та ТОВ імені газети «Ізвєстія» з іншої сторони були укладені договори оренди належних позивачам на праваі приватної власності земельних ділянок строком на 10 років, і ці договори були зареєстровані у Близнюківському РВ ХРФ ДП „УДЗК при Держкомземі України 26.06.2008 року, а договір, укладений з ОСОБА_8 зареєстрований 04.07.2008 року

Зазначеними договорами передбачені суттєві та необхідні умови, серед яких розмір орендної плати 1,5% від проіндексованої вартості земельної ділянки , порядок її виплати та перегляду(п.5,8,9 договорів). Розмір орендної плати за договорами переглядається один раз на рік за певних обставин. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін ( п. 36).

Згідно п. 39 договорів розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін передбачено, що розмір орендної плати за землю встановлюється за згодою однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків , передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивачі при предявленні ними своїх позовних вимог не посилалися як на підставу порушення їх прав на невиконання ТОВ імені газети «Ізвєстія» обовязків орендаря, а лише зазначали, що відповідач на порушення вимог ст. 13 договорів оренди тривалий час не переглядав розмір орендної плати та безпідставно відмовляється збільшити її до 35 від проіндексованої вартості земельної ділянки відповідно до Указу Президента України від 19 серпня 2008 року та виплачував позивачам орендну плату з порушенням умов договору неякісною сільгосппродукцією та по завищеним цінам.

Між тим з договорів оренди землі вбачається, що їх умови не зобовязують сторони вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, проводити індексацію грошової оцінки землі, а лише зобовязують за певних обставин переглянути умови договорів.

Згідно з ст. 22 Закону України „Про оренду землі орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Фактичне отримання орендної плати позивачами як у грошовій, так і у натуральній формі, свідчить про їх згоду на отримання орендної плати в таких формах.

При цьому позивачі не зверталися до відповідача із вимогою про стягнення з нього коштів в якості орендної плати, а навпаки, отримували її частково і в натуральній формі.

Судова колегія вважає, що відповідачем не порушені вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 р. № 627 „Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної ділянки у грошову.

З копій відомостей, накладних, видаткових касових ордерів та довідкою про розмір виплати орендної плати орендодавцям за 2008-2009 роки вбачається, що позивачами була отримана орендна плата відповідно до п.9 договорів оренди.

При цьому недоотримання такої плати ОСОБА_7 за 2009 р. не є наслідком винних дій відповідача, який поштовим повідомленням від 04.08.2010 р. запрошував її для отримання орендної плати або повідомити розрахунковий рахунок для її перерахування позивачці.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачами на порушення вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України не надано до суду першої або апеляційної інстанції доказів предявлення ними вимог, передбачених п. 36 договорів оренди земельних ділянок.

Не є відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК України такими доказами і звернення позивачів до різних установ зі скаргами та вирішення питання збільшення розміру орендної плати та дострокового розірвання договорів оренди землі на зборах під час виїзного засідання у с. Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області 06 липня 2010 року (згідно протоколу засідання робочої групи з розгляду колективної скарги громадян ОСОБА_14 сільської ради Близнюківського району).

Розмір та умови оплати праці, зазначені в договорах оренди землі, не можуть суперечити законодавству, діючому на час їх укладення.

Оспорювані договори укладені 16.01.2008 року у період дії Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92/2002 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток паїв, яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5 %, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки.

Указом Президента України від 19серпня 2008 р. № 725/2008 „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток паїв встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обовязковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності.

За таких обставин змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

На підставі вищевикладених обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про порушення ТОВ імені газети «Ізвєстія» умов договорів оренди земельних ділянок не відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому вважає за необхідне скасувати його в частині розірвання договорів оренди земельної ділянки, укладених 16 січня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,, ОСОБА_12 та ТОВ імені газети «Ізвєстія» та в частині стягнення з ТОВ імені газети «Ізвєстія» на користь зазначених осіб судових витрат та відмовити зазначеним позивачам у задоволенні цих позовних вимог.

Судова колегія вважає, що в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про повернення земельних ділянок із незаконного володіння ТОВ імені газети «Ізвєстія» рішення районного суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.З ст.640 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним та набирає чинності з моменту його державної реєстрації.

Укладені 16 січня 2008 року між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_9 та ТОВ імені газети «Ізвєстія» договори оренди земельних ділянок не набрали чинності, оскільки не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з договором оренди від 16 січня 2008 року належні на праві приватної власності земельні ділянки вищевказаних позивачів відповідно до акту прийому-передачі від 16 січня 2008 року та актів визначення меж земельних ділянок в натурі передані ТОВ імені газети «Ізвєстія».

Посилання апелянта на те, що земельні ділянки вказаних позивачів у володінні та користуванні відповідача не перебувають, судова колегія вважає безпідставними.

Фактичні дії сторін по справі щодо передачі земельних ділянок ТОВ імені газети «Ізвєстія», виготовлення на замовлення товариства і за його рахунок відділом земельних ресурсів реєстраційних справ та технічної документації на земельні ділянки, а також подальше звернення ТОВ імені газети «Ізвєстія» до суду адміністративної юрисдикції з позовом до відділу Держкомзему у Близнюківському райолні Харківської області про зобовязання останнього провести державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, свідчить про те, що земельні ділянки позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 ., ОСОБА_3, ОСОБА_9 перебувають у володінні відповідача.

Відповідно до ст.ст. 1212,1213 ЦК право витребування майна, набутого без достатньої правової підстави, належить особі, права якої на це майно, захищені законом або договором, порушені діями іншої особи. Обов'язок по поверненню набутого майна покладається на особу, яка набула його без достатніх правових підстав, порушуючи права власника чи володільця.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість вимог позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_9 не спростовані апелянтом та підтверджені матеріалами справи.

Рішення суду в частині визначення судових витрат за позовами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_9 відповідають вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309,313,314,316,317,319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 11 березня 2011 року змінити, скасувавши його в частині розірвання договорів оренди земельної ділянки, укладених 16 січня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7

О.П., ОСОБА_10, ОСОБА_11,, ОСОБА_12 та ТОВ імені газети «Ізвєстія» та в частині стягнення з ТОВ імені газети «Ізвєстія» на користь зазначених осіб судових витрат.

Відмовити в задоволенні позовів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до ТОВ імені газети «Ізвєстія» про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

В іншій частині рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 11 березня 2011 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: