_____________________________________________________________________________
Cправа№6-276/11
УХВАЛА

12.10.2011 року,

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Фірко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2011 року начальник Першого ВДВС ОМУЮ звернувся до суду з вказаним поданням, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні Першого Суворовському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-3320/10 року від 09.03.2011 року, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь АТ ОСОБА_3 та Кредитгрошової суми 40076,01 гривню.

На теперішній час боржник своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість відповідно до винесеного рішення суду. Стягувачем було подано заяву про обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Згідно вимог ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику та повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Представник Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши подання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні Першого Суворовського відділу ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № В-13/887, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1І, та ОСОБА_2 на користь АТ ОСОБА_3 та Кредитгрошової суми у розмірі 40076,01 грн. На теперішній час боржник своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість стосовно боргу відповідно до рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до вимог п.п. 2, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_4 21.01.1994р. № 3857-ХІІ, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, у т.ч., діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову№ 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням

доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вільне пересування громадянина і вибір ним місця проживання (перебування), як і право вільно залишати територію України гарантований ст. 33 Конституції України. Обмеження такого права встановлені законом, підстав для застосування такого державним виконавцем не наведено і в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільно-процесуального кодексу України, Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_4 21 січня 1994 року № 3857-XII, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня винесення ухвали через Київський районний суд

м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.