Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа №2-4194/11
Справа №2-4194/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

при секретарі - Поночковій О.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення фактів та визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів в якій просили суд : встановити факт, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_7, складеного 10.07.2009 року та посвідченого 10.07.2009 року; встановити факт, що за заповітом ОСОБА_7 складеним 10.07.2009 року вона заповідала ОСОБА_2- земельну ділянку площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради Павлоградського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 826394; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 10,5639 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 826394, з кадастровим № 070020096, у порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 8,630 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 879323, з кадастровим № -07-002-0093, у порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_7

В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили що 18.04.2010 року померла ОСОБА_7 яка доводилась позивачу ОСОБА_2 двоюрідною бабусею, а позивачу ОСОБА_3 тіткою. 24.03.2011 року відповідач ОСОБА_4, рідний брат померлої, повідомив позивачам що в особистих речах померлої він знайшов два заповіти, згідно до яких ОСОБА_7 заповідала дві земельні ділянки позивачам. 30.09.2007 року ОСОБА_7 оформила заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 256. Згідно до вказаного заповіту, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,630 га. Також, 10.07.2009 року ОСОБА_7 оформила заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 95. Згідно до вказаного заповіту, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,5639 га. Позивачі отримавши від ОСОБА_4 вищевказані заповіти, 28.03.2011 року звернулися до Тернівської державної нотаріальної контори та надали заяви щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, заява про прийняття спадщини була подана не у встановлений законом строк та не надано документів, які б підтверджували постійне місце проживання зі спадкодавцем, а також начебто через те, що в заповіті не зазначено місце його складання, та не зазначено те, що заповідач його особисто прочитав та підписав. ОСОБА_2 державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що в заповіті не зазначено місце його складання, не зазначено те, що заповідач його особисто прочитав та підписав, а також тим, що спадкоємцем у заповіті зазначений «Кривенко Михаїл Романович», а не «Михайло», як зазначено у його паспорті. Таким чином позивачі являючись спадкоємцями померлої ОСОБА_7 не мають можливості належним чином оформити свої спадкові права, у звязку з чим, вимушені звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилюючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, пояснив суду що померла ОСОБА_7 була його рідною сестрою. Після її смерті він 24 березня 2011 року в документах померлої знайшов два заповіти на ОСОБА_2, та ОСОБА_3, які і віддав позивачам. ОСОБА_2 є його рідним онуком а померлій ОСОБА_7 він доводився внучатам племінником. ОСОБА_3 є його рідним сином та племінником померлої ОСОБА_7 Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності за заповітом на земельні ділянки і іншим чином позивачам неможливо зареєструвати на себе право власності на заповідані ним земельні ділянки, позов необхідно задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі просив його задовольнити.

Вислухавши представника позивача, відповідачів ОСОБА_4 . ОСОБА_5, зясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таки підстави.

Так в судовому засіданні встановлено, що 18 квітня 2010 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, який є рідним братом померлої ОСОБА_7, 24 березня 2011 року в її особистих речах він знайшов два заповіти на імя позивачів, відповідно до яких ОСОБА_7 заповідала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належні їй земельні ділянки.

Згідно заповіту від 30 вересня 2007 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 256, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_3 земельну ділянку площею 8,630 га, розташовану на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№ 879323.

Згідно заповіту від 10 липня 2009 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 95, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 826394

Позивачі отримав зазначені заповіти звернулися до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори.

Постановою № 234/02-31 від 28.03.2011 року про відмову вчинити нотаріальну дію державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, відмовила в видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк та не надав документів, які б підтверджували постійне місце проживання зі спадкодавцем, а також через те, що в заповіті не зазначено місце його складання, та не зазначено те, що заповідач його особисто прочитав та підписав.

Постановою № 235/02-31 від 28.03.2011 року про відмову вчинити нотаріальну дію державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори, відмовила в видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що в заповіті не зазначено місце його складання, не зазначено те, що заповідач його особисто прочитав та підписав, а також через те, що спадкоємцем у заповіті зазначений «Кривенко Михаїл Романович», а не «Михайло», як зазначено в його паспорті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 ЦК України.

Заповіт від 30 вересня 2007 року, реєстровий № 256 та заповіт від 10 липня 2009 року, реєстровий № 95 були складені в письмових формах, саме в текстах заповітів зазначено, що вони складені в селі Богданівка, Павлоградського району Дніпропетровської області (зазначено місце складання заповітів), зазначені дати та час їх складання. Саме в текстах обох заповітів перед підписом заповідача зазначено: «Заповіт прочитано вголос особисто мною, ОСОБА_7 та власноручно мною підписано у присутності секретаря виконкому Богданівської сільської ради» і зазначено час: «о 8 год. 50 хв.» та «о 9 год. 30 хв.», в обох заповітах зазначено, що заповіт складено та підписано в двох примірниках, після чого міститься особистий підпис заповідача, та ці заповіти посвідчені в порядку ст. 1251 ЦК України посадовою особою органу місцевого самоврядування секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району.

Відповідно, заповіт від 30 вересня 2007 року та заповіт від 10 липня 2009 року, відповідають вимогам ст. 1247 ЦК України. Таким чином, суд вважає що форми заповітів відповідають ЦК України, а відтак позивачі мають право на спадщину за цими заповітами.

Крім того, в своїй постанові № 235/02-31 від 28 серпня 2011 року державний нотаріус поставила під сумнів факт належності заповіту від 10 липня 2009 року ОСОБА_2, оскільки в у вказаному заповіті зазначено, що земельна ділянка заповідається «Кривенко Михаїлу Романовичу», в той час як згідно до паспорту, ім'я позивача є «Михайло».

Однак суд враховує, що під час складання заповіту від 10 липня 2009 року ОСОБА_7 не залучала до цього позивача ОСОБА_2 та можливо не володіла особливостями написання та перекладу на українську мову його імені, або взагалі могла не знати правильне написання на українській мові в давальному відмінку ім'я «Михайло», що і призвело до допущення помилки в імені її спадкоємця на одну літеру «ї» замість літери «й». Крім цієї помилки перекладу чи написання імені, прізвище, імя та по батькові позивача повністю збігаються з заповітом.

Крім того, позивач ОСОБА_2 перебував з померлою у родинних стосунках, даний факт підтвердив в судовому засіданні його дід відповідач ОСОБА_4, яким і було надано позивачу заповіт. Таким чином, суд вважає, що заповіт від 10 липня 2009 року, було складено на корить позивача ОСОБА_2, тим паче, що прізвище та по батькові спадкоємця написано вірно без помилок.

Також у вказаному заповіті від 10 липня 2009 року, виявлена технічна помилка при зазначені літери у серії Державного акту на право власності на земельну ділянку, заміть літери «Ж» зазначена літера «К», що є технічною помилкою, оскільки площа земельної ділянки, її місцерозташування, номер Державного акту повністю збігаються, та заповідач не мала у власності інших земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Від встановлення фактів складання Заповіту від 10 липня 2009 року на користь позивача ОСОБА_2 залежить виникнення та реалізація його права на спадщину, що також залежить від встановлення факту, що у цьому заповіті при посилання на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради в серії замість літери «Ж» зазначена літера «К» і серію цього Державного акту слід читати «ЯЖ».

Земельну ділянку площею 8,630 га, розташовану на території Богданівської сільської ради та земельну ділянку площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради ніхто у спадщину не прийняв, про свідчать: зазначення в постановах нотаріуса про те, що за Спадковим реєстром станом на 15.12.2010 р. спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилася, а також Довідка про визначення грошової оцінки земельної ділянки вих. № 6/03-4576 від 29.08.2011 року та Довідка про визначення грошової оцінки земельної ділянки вих. № 6/03-4577 від 29.08.2011 року, які підтверджують належність земельних ділянок померлій ОСОБА_7 Таким чином, за законом та заповітом ніхто, крім позивачів, не подавав заву про прийняття спадщини.

Відповідачі за цією справою належать до першої та другої черги спадкоємців за законом, а саме відповідач ОСОБА_4 є рідним братом померлої (2-га черга), відповідач ОСОБА_5 є рідним онуком померлої (1-ша черга за правом представлення), відповідачка ОСОБА_6 є рідною сестрою померлої (2-га черга). Інших осіб які належать до спадкоємців за законом не має.

Як було встановлено в судовому засіданні про наявність заповітів позивачі дізналися лише 24 березня 2011 року, та одразу звернулися до Тернівської державної нотаріальної контори. До цього часу вони не мали підстав звертатися з заявами про прийняття спадщини оскільки не належать до спадкоємців першої та другої черги, і про заповіт не знали.

Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відсутність будь-яких відомостей про наявність заповітів на їх імя, і як наслідок несвоєчасне подання заяв про прийняття спадщини позивачами відноситься до поважних причин, пов'язаних з об'єктивними унеможливленням для спадкоємців на вчинення дій із прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини був ними пропущений з поважних причин і підлягаю відновленню. Оскільки постановами державного нотаріуса про відмову вчиненні нотаріальних дій вже відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину і за іншими обставинами, то саме відновлення строку не призведе до відновлення прав позивачів.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України у разі спадкування право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачі не відмовлялися від прийняття спадщини, вчинили дії з прийняття спадщини, встановлені ст. 1269 ЦК України, протягом шести місяців, з того дня як дізналися про наявність права на спадкування, та відповідно є спадкоємцями померлої ОСОБА_7 за заповітами та набули право на спадщину за заповітом на земельні ділянки зазначені у заповітах. Оскільки позивачі не мають можливості належним чином оформити право на спадщину за померлою ОСОБА_7 на земельні ділянки, то відповідно, даний спір може бути вирішено тільки в судовому порядку шляхом визнання позивачем ОСОБА_2Р права власності на земельну ділянку площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради в порядку спадкування та за позивачем ОСОБА_3 права власності земельну ділянку площею 8,630 га, розташовану на території Богданівської сільської ради в порядку спадкування та визнання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1216, 1223, 1247, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК У країни, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення фактів та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_7, складеним 10 липня 2009 року та посвідченим 10 липня 2009 року за реєстровим № 95 секретарем виконкому Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Встановити факт, що за заповітом ОСОБА_7, складеним 10 липня 2009 року та посвідченим 10 липня 2009 року за реєстровим № 95 секретарем виконкому Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, вона заповідала ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 10,5639 га, розташовану на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 826394.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 10,5639 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 826394, з кадастровим № 070020096, у порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 8,630 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 879323, з кадастровим № -07-002-0093, у порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Г. Юдіна