АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ІНДІГО», за участю третьої особи - закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, -

встановила:

21 липня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилався на те, що 22 квітня 2008 року уклав з відповідачем договір страхування належного йому автомобіля.

19 серпня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю були спричинені механічні ушкодження. У встановлений договором строк він сповістив про страховий випадок відповідача. Останній його визнав.

Проте, відповідач розрахувався лише у квітні 2009 року, чим спричинив йому збитки та моральну шкоду.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на його користь - за прострочення виконання зобовязання пеню: 795 400, 86 грн. на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; 16 841, 66 грн, - на підставі п. 10.5 договору страхування; 35 105 - суму штрафних санкцій, нарахованих йому за кредитним договором за період прострочення відповідачем виконання зобовязання за договором страхування з 1 листопада по 28 квітня 2009 року; 10 000 грн. - на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач подав письмові заперечення на позов, визнав його частково у частині стягнення пені у сумі 5 275, 25 грн. на підставі п. 10.5 договору страхування.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2011 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) Страхова компанія «ІНДІГО» на користь ОСОБА_3 пеню за договором страхування наземного транспорту № 206-07587-08 від 22 квітня 2008 року (далі - договір страхування) 5 275, 25 грн., а на користь держави судовий збір і витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 52, 75 грн. і 120 грн. - відповідно. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити, а його позов задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які брали участь у справі, рішення суду не оскаржили.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважав її безпідставною.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч. З ст. 303 ЦПК України - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зважав встановленим, що ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 148 119. 34 грн. з порушенням встановленого договором страхування строку. Відповідно до п. 10.5

договору страхування відповідач повинен сплатити позивачу пеню у сумі 9 747, 93 грн 6 січня 2011 року відповідач сплатив позивачу частину пені у сумі 4 472, 68 грн., 5 275, 25 грн. - пені підлягає стягненню за рішенням суду.

Погодитися з таким висновком не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і суд дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші yмови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2009 року між ОСОБА_3 і ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» укладено договір страхування наземного транспорту.

Відповідно до п. З договору страхування вигодонабувачем є закрите акціонерне товариство (далі - ЗАТ) «Альфа-Банк» (а. с. 92).

19 серпня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований і належний ОСОБА_3 автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження.

Вказана подія була визнана страховим випадком.

ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО», за вимогою вигодонабувача - ЗАТ «Альфа-Банк» виплатило останньому страхове відшкодування у сумі 148 119, 34 грн.

Цей факт визнали у судовому засіданні сторони.

Посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що страхове відшкодування було виплачено ОСОБА_3 спростовується поясненням сторін та платіжними дорученнями: № 3221 від 16 квітня 2009 року; № 3226 від 17 квітня 2009 року; № 3222 від 21 квітня 2009 року; № 3223 від 22 квітня 2009 року; 3224 від 23 квітня 2009 року; № 3225 від 24 квітня 2009 року, згідно яких ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» перечислило ЗАТ «Альфа-Банк» за кожним дорученням по 20 000 грн.; і № 3227 від 28 квітня 2009 року, за яким перечислено 28 119,34 грн., а всього 148 119, 34 грн. (а. с. 183-189).

Стягуючи з ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» на користь ОСОБА_3 на підставі п. 10.5 договору страхування пеню за несвоєчасне проведення розрахунку за договором страхування у сумі 5 275, 25 грн., суд першої інстанції не врахував, що страхове відшкодування ОСОБА_3 не виплачувалось.

Страхове відшкодування виплачено на користь вигодонабувача - ЗАТ «Альфа-Банк», який і мав право вимагати від ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» на підставі п. 10.5 договору страхування сплати пені за несвоєчасне проведення розрахунку.

Страхове відшкодування ОСОБА_3 не виплачувалось, і він не мав права вимагати від відповідача сплати штрафних санкцій. Право такої вимоги ОСОБА_3 може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем.

Оскільки ЗАТ «Альфа-Банк», як вигодонабувач, який отримав страхове відшкодування з порушенням строку встановленого договором страхування, не наділив ОСОБА_3 належними повноваженнями на отримання пені на підставі п. 10.5 договору страхування, то він не має права на її одержання і є неналежним позивачем за цим позовом.

ОСОБА_3 оскаржує рішення суду в частині стягнення пені на підставі п. 10.5 договору страхування, посилаючись на те, що прострочка страхового відшкодування мала місце з 30 жовтня 2008 року, а не з 15 січня 2009 року, як це встановлено судом.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» пені за несвоєчасне проведення розрахунку за договором страхування у сумі 5 275, 25 грн. скасувати і ОСОБА_3 у цій частині у позові відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України скасуванню підлягає рішення у частині стягнення з ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» на користь держави судових витрат.

Враховуючи наведене, судова колегія не вбачає підстав і для задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені у

розмірі 3 % річних у сумі 795 400, 86 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування.

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові про відшкодування штрафних санкцій та відсотків за кредитним договором у сумі 35 105 грн., які ОСОБА_3 вважає прямими збитками, спричинененими йому відповідачем внаслідок прострочення виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції підставно виходив із того, що сплата частин кредиту та відсотків за користування кредитом є самостійним обовязком позивача перед ЗАТ «АльфаБанк» за укладеним між ними 22 квітня 2008 року кредитним договором № 700006220.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом вказаної норми обовязок повернути кредит та сплатити проценти у розмірі і на умовах, встановлених кредитним договором, згідно встановленого графіка, лежав на ОСОБА_3

Прострочення виплати страхового відшкодування вигодонабувачу - ЗАТ «Альфа-Банк» не звільняло ОСОБА_3 від вказаного обовязку.

До того ж, відповідно до п. 5.2.2 договору страхування, страховик не відшкодовує непрямі та інші витрати, які можуть бути викликані страховим випадком (штраф, втрата прибутку, простій, банківське обслуговування та інше).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Позов про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 заявив з підстав невиконання ТДВ Страхова компанія «ІНДІГО» зобовязань за договором страхування.

Договором страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди. До того ж матеріали справи не містять доказів того, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода.

З огляду на це, суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_3 у позові про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ч. З ст. 303, ст. 304, п. З ч. 1 ст. 307, п. п. З, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2011 року у частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ІНДІГО» на користь ОСОБА_3 пені за несвоєчасне проведення розрахунку за договором страхування наземного транспорту у сумі 5 275 грн. 25 коп. - скасувати і ОСОБА_3 у позові у цій частині відмовити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2011 року у частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ІНДІГО» на користь держави судового збору у сумі 52 грн. 75 коп. і витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. скасувати.

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: