Справа № 2-5210/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Прокопчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

10 червня 2010 року АТФ «Укргазбуд» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 57) просить суд стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 3182000 гривень та судові витрати в справі.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 15 червня 2004 року по 01 квітня 2009 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Будівельно-монтажним управлінням № 21, яке є структурним підрозділом АТФ «Укргазбуд» та працював на посаді директора відповідно до Контракту від 01 січня 2006 року та Контракту від 01 лютого 2007 року.

Наказом № 54-к від 01 квітня 2009 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Будівельно-монтажного управління № 21 за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію та зобовязано передати в установленому порядку штампи, всі документи управління (накази, розпорядження, особові картки Т-2, бухгалтерські відомості) основні засоби та товарно-матеріальні цінності підрозділу. З наказом відповідач ознайомився, проте не виконав покладені на нього зобовязання, матеріальні цінності до підрозділу не передав, чим завдав позивачу збитки на суму 3123445 гривень 21 копійку, що підтверджується актом перевірки основних засобів та товарно-матеріальних цінностей Будівельно-монтажного управління № 21 від 06 жовтня 2009 року.

Крім того, під час перевірки комісією АТФ «Укргазбуд» було виявлено ряд порушень. Так, було встановлено, що керівництвом Будівельно-монтажного управління № 21 не було проведено претензійно-позовну роботу по стягненню дебіторської заборгованості з «Донбастрансгаз» та СПТП «Алеї» в сумі 126000 гривень та не витребувані зайво перераховані аванси, що були перераховані на рахунки інших підприємств в сумі 124000 гривень, строк позовної давності по яких закінчився в 2002-2004 роках.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила його задовольнити. Пояснила суду, на даний час АТФ «Укргазбуд» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Укргазбуд». Вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі п. 6 ст. 134 КЗпП України з огляду на те, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора структурного підрозділу АТФ «Укргазбуд» Будівельно-монтажного управління № 21, ніс персональну відповідальність за збереження ввіреного йому майна. Порушивши накази головного підприємства та не передавши основні засоби та товарно-матеріальні цінності Будівельно-монтажного управління № 21, ОСОБА_1 залишається матеріально-відповідальним за непередане майно.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечує. Пояснив суду, що він не був матеріально відповідальною особою при прийомі на роботу на посаду директора, не приймав товарно-матеріальних цінностей, договір про повну матеріальну відповідальність з ним не укладався, відповідно він не завдав жодних збитків позивачу, оскільки ніяке майно йому не передавалось, тому просить в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТФ «Укргазбуд» з 15 червня 2004 року по 01 квітня 2009 року, що підтверджується копіями відповідних контрактів та наказів (а.с. 12-23, 25-26, 31).

Акціонерне товариство фірма «Укргазбуд» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Укргазбуд» (а.с. 114-116).

Згідно з п. 6 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 пояснив суду, що він не укладав письмового договору про повну матеріальну відповідальність, йому не передавалися матеріальні цінності на зберігання, при звільненні 01 квітня 2009 року йому не предявлялися будь-які претензії щодо відсутності конкретних товарно-матеріальних цінностей.

Представник позивача не надала суду будь-яких належних доказів на спростування доводів відповідача. Навпаки зазначила, що про укладення такого договору та передачу матеріальних цінностей їй невідомо.

Зазначала, що відповідальність на директора ОСОБА_1 покладалась на підставі Положення Про Будівельно-монтажне управління № 21 (БМУ-21) АТФ «Укргазбуд», у п. 5.2. якого вказано, що директор несе повну відповідальність за результати фінансово-економічної діяльності БМУ-21.

На підтвердження заявлених вимог сторона позивача надала суду ОСОБА_2 перевірки основних засобів та товарно-матеріальних цінностей Будівельно-монтажного управління № 21 АТФ «Укргазбуд» станом на 06 жовтня 2009 року, в якому зазначено, що в порушення наказів АТФ «Укргазбуд» № 106 від 27 вересня 2007 року та № 54-к від 01 вересня 2009 року ОСОБА_1 не передав у встановленому порядку до апарату АТФ «Укргазбуд» товарно-матеріальні цінності Будівельно-монтажного управління № 21 АТФ «Укргазбуд», що відображені в балансі останнього від 31 березня 2009 року (а.с. 58).

Зі змісту цього акту вбачається, що в результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_1 не передав до апарату АТФ «Укргазбуд» товарно-матеріальні цінності, які відображені в балансі, а саме: будівельну техніку на суму 794130 гривень, основних засобів на суму 1951870 гривень, матеріалів на суму 436000 гривень.

ОСОБА_2 містить лише назву про перевірку основних засобів та товарно-матеріальних цінностей. Фактично в ньому не зазначено про те, що наявність цих цінностей перевірялась та встановлена їх відсутність.

Крім того, такий акт складено станом на 06 жовтня 2009 року, тоді як відповідач був звільнений 01 квітня 2009 року.

Невиконання відповідачем наказу про передачу товарно-матеріальних цінностей, не є підставою для задоволення заявлених вимог позивача та покладення на відповідача матеріальної відповідальності через відсутність правових підстав для цього та відсутність належних доказів завдання шкоди позивачу.

Разом з тим, згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позовна заява містить посилання й на те, що з вини відповідача не виплачувалась заробітна плата, що призвело до виникнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 994735 гривень 01 копійку та, що в ході якоїсь перевірки було виявлено ряд порушень керівництвом Будівельно-монтажного управління № 21 щодо проведення претензійно-позовної роботи про стягнення дебіторської заборгованості, строк позовної давності по якій закінчився в 2002-2004 роках.

Представник позивача не надала суду жодного доказу на підтвердження того, яка матеріальна шкода заподіяна позивачу такими діями відповідача та її розміри.

При розгляді зазначеної справи, суд враховує і вимоги, викладені в ст. 135-1 КЗпП України, якою передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Державного комітету Ради Міністрів СССР по праці та соціальним питанням та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 28 грудня 1977 року № 447/24 затверджений Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Цей перелік діяв в Україні, на час виникнення спірних правовідносин між сторонами та продовжує діяти і на день розгляду справи судом.

Посада директора, на якій перебував ОСОБА_1, з його посадовими обовязками, зазначеними в контрактах, укладеними з товариства АТФ «Укргазбуд» не відноситься до цього Переліку.

За таких обставин, не ґрунтується на законі посилання представника позивача, що ОСОБА_1 має нести повну матеріальну відповідальність на підставі в п. 5.2. Положення Про Будівельно-монтажне управління № 21 АТФ «Укргазбуд», де вказано, що директор несе повну відповідальність за результати фінансово-економічної діяльності БМУ-21.

З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись статтями 134, 135-1, 136, 233 КЗпП України, Постановою Державного комітету Ради Міністрів СССР по праці та соціальним питанням та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 28 грудня 1977 року № 447/24, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: