Справа № 2018/2-1343/11
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2011 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
при секретарі Хомінській Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_6 про поновлення порушеного права,-
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Харківська міська рада, яким просили визнати дії відповідачів протиправними та зобов`язати відповідачів привести місця загального користування, а саме: ванну кімнату, у попередній стан за свій рахунок. Позовні вимоги позивачі обґрунтовували наступним.
Родина ОСОБА_7 є власниками двох кімнат загальною площею 24,4 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 , яка складається з чотирьох кімнат. Власниками інших двох кімнат загальною площею 28,7 кв.м. є відповідачі. Між позивачами та відповідачами склалися напружені стосунки, які вони вирішують у судовому порядку.
Під час одного з судових засідань в Київському районному суді м. Харкова їм стало відомо про те, що власниками іншої частини квартири було самочинно приєднано до своїх кімнат частину ванної кімнати, яка є місцем загального користування, площею 4 кв.м. Таким чином загальна площа квартири, яка належить відповідачам незаконно збільшена. Частина приміщення, яка залишилась ванною кімнатою, не відповідає санітарним нормам, оскільки не має вентиляції та освітлення. Приписом ЖЕУ №2 від 14.10.1986р., попереднього власника вказаної частини квартири було зобов`язано звільнити частину ванної кімнати. Згідно чинного законодавства, місця загального користування в квартирах які є спільною власністю, приватизації не підлягають.
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім..Бокаріуса №1007 від 26.06.2009р., переобладнання ванної кімнати в квартирі АДРЕСА_1 є самовільним. Позивачі вважають, що такими протиправними діями співвласників відповідачів суттєво порушені їх права співвласників на вільне користування місцями загального користування.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_8 , діючий на підставі довіреності від 19.10.2010р. (а.с.38), позивач ОСОБА_2 позовну заяву підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позові.
Позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.68).
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату та час проведення судового засідання повідомлялися судом своєчасно та належним чином за адресою їх реєстрації, проте поштові відправлення повернулися до суду без вручення з відміткою «за витіканням терміну зберігання».
Представник третьої особи: Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, яким просив справу розглядати за відсутності його представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України і наявних матеріалів у справі (а.с.62,63).
Ухвалою суду від 31.05.2011р. до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_6 (а.с.114).
Третя особа: ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судового відправлення (а.с.213). Причини неявки суду не повідомила.
Суд, вислухавши пояснення та доводи позивачів та їх представника, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 17/100 частин на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2006р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. р. №2864;
- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 46/100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999р. виданого ЦПДЖФ УКМ р. №2-99-155999;
- ОСОБА_6 37/100 частин на підставі договору міни від 23.02.2011р. посвідченого Малаховою Г.І. приватним нотаріусом ХМНО р. №536.
З висновку судової будівельно-технічної експертизи №1007 від 26.06.2009 року вбачається, що відповідно до плану квартири від 02.10.1986р. у квартирі АДРЕСА_1 , приміщення «8»площею 3,4 кв.м. обладнане дверним прорізом та дверним блоком у перегородці з житловим приміщенням «7», та ймовірне цільове призначення комора або гардеробна (кількість житлових приміщень у квартирі не збільшено). Відповідно матеріалів інвентаризаційної справи та поверхового плану будинку у квартирі АДРЕСА_1 , у приміщенні «8»площею 3,4 кв.м. виконано перепланування, а саме: демонтовано дверний блок та розширено дверний проріз у перегородці з житловим приміщенням «7»та змінено цільове призначення, а саме: використання житлова кімната, при цьому кількість житлових приміщень у квартирі не збільшено (а.с.12-23).
Вказані переобладнання існували в квартирі АДРЕСА_1 станом на 12.01.1999р., що підтверджується Технічним паспортом, виданого ОСОБА_1 12.01.1999р. (а.с.6-7).
Припис, на який посилаються позивачі, як на підставі своїх позовних вимог, виписаний 14.10.1986р. ОСОБА_9 (а.с.11).
Як вже зазначалося вище, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17/100 частин квартири АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2006р.
Доказів того, що саме відповідачі здійснили переобладнання місць загального користування у квартирі АДРЕСА_1 до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене та те, що позивачами не надані докази на підтвердження своїх позовних вимог, суд відмовляє позивачам у задоволенні позову.
Згідно з п.6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15 червня 2011 року.
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 154, 212-215 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_6 про поновлення порушеного права відмовити у повному обсязі.
Скасувати заходи по забезпеченню позову - про заборону відчуження 17/100 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були вжиті ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15 червня 2011 року.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено судом 21 жовтня 2011 року.

Суддя