Справа № 2-3687/2011
27 липня 2011року Жовтневий районний суд м. Марiуполя Донецької областi у складi:
головуючого суддi ОСОБА_1,
при секретарi ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно,-
12.07.2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно в порядку спадкування. Просять визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини реконструйованої квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину реконструйованої квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, відповідно до свідоцтва про право власності від 21.10.1993 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рівних частках на праві спільної сумісної власності належить нерухоме майно квартира АДРЕСА_1. Зазначили, що дана квартира на момент її придбання складалась з трьох житлових кімнат, площею 35,6 кв. метрів, загальною площею 50,4 кв. метрів. Під час мешкання в зазначеній квартирі співвласниками квартири в період з 1996 року по 1999 рік без відповідного дозволу та затвердженого проекту з метою покращення житлових умов у зазначеній квартирі була здійснена реконструкція, яка полягала у демонтажу існуючих конструкцій комір; здійсненні демонтажу існуючих ненесучих перегородок між коридором та житловою кімнатою, коридором та кухнею; були сполучені санвузол та ванна кімната; збільшилась площа кухні шляхом приєднання частини площі ванної кімнати; здійснено закладення дверного отвору в приміщенні житлової кімнати 5з подальшим обладнанням нового дверного отвору у ненесучий існуючий перегородці цього приміщення. Після зазначеної реконструкції загальна площа квартири стала складати 52.6 кв. метрів, житлова 34,4 кв. метрів. Зазначили, що здійснена ними реконструкція квартири було проведене відповідно до вимог ДБН, права інших осіб здійсненою реконструкцією порушені не були. 07.11.1999 року померла ОСОБА_5, яка була бабусею ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини зазначеної квартири, оскільки продовжувала мешкати у спірній квартирі, є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 З метою захисту прав власників позивачі звертаються до суду із даним позовом.
В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, просили задовольнити позов з зазначених у позові підстав.
Представник відповідача у судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 4 ст. 130 Цивільного Процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 21.10.1993 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, по 17,07 кв. метрів кожному, як зазначено у свідоцтві /а.с. 15/.
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-НО № 383897 від 08.11.1999 року ОСОБА_5 померла 07.11.1999 року, про що у Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 2119 /а.с.13/
Відповідно до ст. 4 Заключних і перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Отже спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із ч.2 ст. 529 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є онуки та правнуки спадкодавця, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того з батьків, який був би спадкоємцем у тій частині, яка належала б при спадкуванні за законом їх померлим батькам.
У п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) зазначено, що треба вважати, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив управління та володіння спадковим майном.
Згідно із свідоцтвом про народження Серії РА № 769846 ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/
Згідно із свідоцтвом про народження Серії ІІІ-АК № 379429 від 06.05.1982 року ОСОБА_10 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.10/
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 V-ЯР № 026678 ОСОБА_10 померла 28.09.1964 року, про що у Книзі записів актів громадянського стану про смерть 29.09.1964 року зроблено відповідний актовий запис № 781 /а.с.11/
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319,320 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) громадяни, мають право розпоряджатися майном, що належить їм на праві власності, на свій розсуд. Власник має право скоювати щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону, а також використовувати все своє майно для здійснення підприємницької діяльності.
Позивачами без відповідного дозволу та затвердженого проекту з метою покращення житлових умов у зазначеній квартирі була здійснена реконструкція, яка полягала у демонтажу існуючих конструкцій комір; здійсненні демонтажу існуючих ненесучих перегородок між коридором та житловою кімнатою, коридором та кухнею; були сполучені санвузол та ванна кімната; збільшилась площа кухні шляхом приєднання частини площі ванної кімнати; здійснено закладення дверного отвору в приміщенні житлової кімнати 5з подальшим обладнанням нового дверного отвору у ненесучий існуючий перегородці цього приміщення. Після зазначеної реконструкції загальна площа квартири стала складати 52.6 кв. метрів, житлова 34,4 кв. метрів. Цей факт підтверджується довідкою БТІ № 406 від 04.07.2011 року /а.с. 14/ та копією технічного паспорту на спірну квартиру від 01.07.2011 року /а.с.19-20/.
Згідно із висновком про будівельно-технічне експертне обстеження квартири № 69, яка знаходиться в житловому будинку № 38 по вул. 50 років СРСР в м. Маріуполі від 07.07.2011 року № 345 при реконструкції зазначеної квартири несуча здатність та технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку А-5не погіршені. Квартира № 69, яка знаходиться в будинку № 38 по вул. 50 років СРСР в м. Маріуполі,її несучі та огороджуючи конструкції знаходяться у задовільному технічному стані ІІ категорія технічного стану та можуть бути експлуатованими в подальшому. Технічний стан будівельних конструкцій квартири забезпечує її безпечну та надійну експлуатацію. /а.с.16-17/
Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до 100 Житлового Кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.
З огляду на наведені норми діючого законодавства з метою захисту прав власників та спадкових прав позивачів, суд приходить до висновку, щодо можливості визнання за позивачами права власності на самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, оскільки квартира після здійснення в ній реконструкції та переобладнання відповідає будівельно-технічним нормам і не порушує права інших осіб.
З урахуванням встановлення судом факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, яка відкрилась за фактом смерті ОСОБА_5, померлої 07.11.1999 року у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, щодо визначення частки ОСОБА_3 у спірній квартирі у розмірі 2/3 частини зазначеної квартири, розмір частки ОСОБА_4, відповідно, складатиме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212 ЦПК, ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року); ст. ст. 316, 317, 319, 320,383 ЦК України (в редакції 2004 року), ст. 100 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власностi на 2/3 частину самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_3, яка складається з житлової кімнати літ. 5площею 8.3 кв. метрів; житлової кімнати літ. 6площею 11,9 кв. метрів; житлової кімнати літ. 7площею 14,2 кв. метрів; кухні літ. 4 площею 7,1 кв. метрів; сполученої вбиральні літ. 2площею 2.9 кв. метрів, коридору літ. 1площею 7,4 кв. метрів; загальною площею 52,6 кв. метрів, житловою площею 34,4 кв. метрів.
Визнати за ОСОБА_4 право власностi на 1/3 частину самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_3, яка складається з житлової кімнати літ. 5площею 8.3 кв. метрів; житлової кімнати літ. 6площею 11,9 кв. метрів; житлової кімнати літ. 7площею 14,2 кв. метрів; кухні літ. 4площею 7,1 кв. метрів; сполученої вбиральні літ. 2площею 2.9 кв. метрів, коридору літ. 1площею 7,4 кв. метрів; загальною площею 52,6 кв. метрів, житловою площею 34,4 кв. метрів.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. Л. Соловйов