АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «житлові» інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

при секретарі: Гопко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він на підставі договору дарування від 11.03.1992 року являється власником 14/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Піщана, 13 в м. Харкові, яку подарував йому батько. З дозволу його батька в будинку за час його життя стали проживати відповідачі, які проживають в цьому будинку по теперішній час. Ніяких договорів з ним не укладалося. Без його згоди вони оформили записи в домову книгу, оформили реєстрацію як постійні мешканці, змінили вхідні замки, у звязку з чим він немає можливості потрапити до будинку. Іншого житла у нього немає. Просив виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з наступних приміщень, а саме прихожої 4-1 площею 13, 4 кв. м., жилої кімнати 4-2 площею 15,9 кв. м., кв., кухні VІ площею 5,3 кв. м., кладової VІІ площею 2,0 кв. м., тамбур ХІ площею 1,9 кв. м., крильца літ. а6 та надвірної будівлі 1/5 сараю літ.Б.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позов. При цьому посилався на порушення норм матеріального і процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що договору найму його батько з відповідачами не укладав, доказів того, що відповідачі проживають в спірному будинку з 1974 року немає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового приміщення, яке вони займають на законних підставах, немає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що станом на 11.09.2006 року власниками спірного домоволодіння по вулиці Піщана, 13 в місті Харкові являлися ОСОБА_5 39/100 частин, ОСОБА_6 1/10 частин, ОСОБА_7 13/100 частин, ОСОБА_2 14/100 частин, ОСОБА_8 9/100 частин, ОСОБА_9 11/100 частин та ОСОБА_10 47/100 частин. Станом на 27.02.1992 року до 14/100 частин входило: прихожа 4-1 площею 13, 4 кв. м., жила кімната 4-2 площею 15,9 кв. м., кв., кухня ІV площею 5,3 кв. м., кладова VІІ площею 2,0 кв. м., тамбур ХІ площею 1,9 кв. м., крильце літ. а6 та надвірні будівлі 1/5 частини сараю літ.Б. Спірне домоволодіння складається з 7 квартир. Як вбачається з матеріалів справи в ньому проводилося самочинне будівництво, мало місце самовільне захоплення землі.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що у вказану квартиру 22.03.1974 року вона вселилася як дружина ОСОБА_11. З 21.08.1996 року у спірній квартирі зареєстровано їх сина ОСОБА_4 Її чоловік помер. Іншого житла ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 не мають. Перешкод у користуванні власністю ОСОБА_2 вони не чинять, оскільки проживають у квартирі № 4. Його речей в їх квартирі ніколи не було.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, доказів того, що спірні приміщення, які являються власністю ОСОБА_2, займають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріали справи не містять, і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник таких доказів не надали, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: