Справа №2-62/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2011 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Іваніної Ю.В.,

при секретарі Худайбердієвій Н.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №2-62/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, треті особи приватне підприємство «Принт», ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що влітку 2005 року ним з відповідачем за спільні кошти з метою заняття підприємницькою діяльністю були придбані транспортні засоби: вантажний сідловий тягач RENAULT, моделі MAGNUM, 1997 року випуску, шасі №VF611GWА100003041, напівпричіп бортовий тентовий SCHMITZ, моделі S01, 2000 року випуску, шасі №WSMS100, сигналізація на тягач, вартістю 300 доларів США, ноутбук, вартістю 280 євро. Спільний бізнес не склався і сторони дійшли згоди, що транспортні засоби та інше майно залишається ОСОБА_4, а останній повинен сплатити грошову компенсацію за належну йому частку. 22.11.2006 року ОСОБА_4 на виконання домовленості сплатив йому гроші у сумі, еквівалентній 8000 євро, та видав власноруч написану розписку, у якій зазначив, що зобовязується до 01.03.2007 року сплатити йому гроші, а саме в якості компенсації за транспортні засоби 11500 євро, вартість 2-х запасних колес, вартістю 250 євро, витрати на виготовлення техпаспортів 2000,00 гривень, ? частину вартості сигналізації, яка коштує 300 доларів США, ? частину вартості ноутбука, який коштує 280 євро. В перерахуванні на гривню загальна сума боргу складає 136547,95 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 136547,95 гривень, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві та пояснив суду, що працюючи разом з ОСОБА_4 в АТП, вони вирішили зайнятися вантажними перевезеннями самостійно. Для цього необхідно було придбати транспортні засоби та зареєструвати їх на фірму, яка має ліцензію на перевезення та має можливість отримати візи для здійснення перевезень за кордон. Так, ним з ОСОБА_4 за спільні гроші були придбані транспортні засоби та оформлені на ПП «Принт». Позивач разом з відповідачем були прийняті на роботу в ПП «Принт»та працювали на придбаних транспортних засобах. Коли умови праці були несприятливі, вони перейшли на роботу до ПП ОСОБА_5, перереєстрували за ним транспортні засоби та продовжили працювати на них. Коли в отриманні візи для здійснення перевезень за кордон було відмовлено, вони разом з ОСОБА_4 вирішили припинити перевезення та продати, придбані транспорти засоби та інше майно. Гроші розподілити порівну на обох. Однак, згодом ОСОБА_4 запропонував йому сплатити за його частину гроші, а транспортні засоби залишити собі. На виконання домовленості, ОСОБА_4 привіз йому до дому 8000 євро та написав розписку про те, що гроші за повну вартість майна передасть до 01.03.2007 року. Крім цього, він написав ОСОБА_4 розписку про те, що отримав від нього 8000 євро та очікує отримання грошей за інше майно. При написанні розписки були присутні його друг ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_7 В обумовлений розпискою строк виконання свого зобовязання, ОСОБА_4 гроші не повернув і тому він звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що у позивача знаходиться власноруч написана розписка відповідачем, про те, що останній зобовязується сплатити певну суму грошей до 01.03.2007 року. Сама по собі розписка є зобовязання виплатити позивачу обумовлену суму грошей. Позивачем було пояснено, звідки цей борг зявився, тобто факти реальності існування боргу. Розписка написана зрозуміло. В підтвердження існування та визнання боргу є часткове його погашення відповідачем, тобто передача ним 8000 євро ОСОБА_1 В підтвердження того, що між сторонами існувала домовленість щодо спільної діяльності по перевезенню вантажів, є їх спільна праця як на ПП «Принт»та і у ПП Мітюшина, в один і той самий час і на одному тому ж транспортному засобі. Про спільний бізнес сторін, пов'язаний з вантажними перевозками свідчать також долучені до справи речові докази, а саме: фотокартка зазначеного транспортного засобу, подорожний лист вантажного автомобілю із зазначенням транспортного засобу, маршруту, водіїв, нотаріально посвідчена довіреність від 24.05.2006 року, за якою ОСОБА_8 на своє імя уповноважував купити ОСОБА_4 вантажний сідловий тягач RENAULT, моделі MAGNUM, 1997 року випуску, шасі №VF611GWА100003041, та напівпричіп бортовий тентовий SCHMITZ, моделі S01, 2000 року випуску, шасі №WSMS100, і також одержати свідоцтва про реєстрацію зазначених транспортних засобів в органах ДАІ. Вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала повністю, посилаючись на те, що позивач не надав доказів щодо спільного ведення підприємницької діяльності, а також сторонами не придбавались за спільні кошти зазначені транспортні засоби, власниками цих засобів були ПФ «Принт», а згодом ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_4 дійсно працювали разом з ОСОБА_1 на одних підприємствах водіями, бажали самостійно розпочати діяльність з перевезення вантажів, свій майбутній бізнес ретельно обговорювали. ОСОБА_4 зареєструвався як фізична особа-підприємець. Прийшли висновку, що їм необхідно за сумісні кошти придбати вантажний сідловий тягач, напівпричіп, чотири запасних колеса до автомобілю, сигналізацію та ноутбук. Вони розрахували свої майбутні затрати, необхідна сума для придбання зазначеного майна склала 39500 євро. В підтверджені свого наміру ОСОБА_1 запевнив ОСОБА_4 в наявності у нього достатньої суми грошей для придбання необхідного майна для майбутнього бізнесу. ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_4 свої послуги в пошуку та покупці вантажного автомобіля та напівпричепа. При цьому також запропонував ОСОБА_4 зробити йому передоплату в розмірі 800,00 євро для оформлення майбутнього задатку до нього, а іншу частину грошів в розмірі 11750,00 євро запропонував внести до 01.03.2007 року, так як на всі дії, повязані з підбором транспортних заходів, складення договорів купівлі-продажу та держреєстрації йому необхідно було два з половиною місяця. В свою чергу, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_4 в майбутньому оплатити витрати, повязані з одержанням свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів та з проходженням техоглядів, які він оцінив в 2000 гривень, і придбати бувалі в користуванні сигналізацію та ноутбук. ОСОБА_4 з усім погодився та у листопаді 2006 року передав ОСОБА_1 8000 євро з наміром подальшого придбання транспортних засобів та іншого зазначеного майна. Після чого ОСОБА_4 власноруч написав список дій для здійснення сумісного бізнесу разом з ОСОБА_1 Побачив цю записку, ОСОБА_1 попросив ОСОБА_4 в неї розписатися та поставити в ній свою підпис і віддати йому для того, щоб він був впевнен, що на час основного договору купівлі-продажу транспортних засобів в майбутньому ОСОБА_4 не передумає. ОСОБА_4 погодився. Розписку про те, що ОСОБА_1 отримав від нього гроші, він не взяв, так як вважав, що їх відносини повинні бути побудовані на довірі. Однак ОСОБА_1 транспортні засоби не придбав, гроші не повернув. Коли ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, ОСОБА_4 збирався подати зустрічний позов, але не подав з причини односторонній, на його погляд недостатній доказової бази. Нотаріально-посвідченою довіреністю, виданою ОСОБА_5 ОСОБА_4 24.05.2006 року, ОСОБА_4 ніколи не користувався. Представник відповідача зазначила, що в необґрунтованість позовних вимог свідчить те, що позивач не надав до суду доказів існування спільного бізнесу, доказів того, що саме за його з ОСОБА_4 гроші були придбані вказані в заяві транспортні засоби та інше майно, а також належність цього майна з моменту ввозу в Україну ОСОБА_4 чи ОСОБА_1, сума в розмірі 8000 євро є сумою часткового погашення вартості спільно набутого майна, позивачем також не наданий до суду належним чином оформлений договір займу або належним чином оформлена боргова розписка, яка би була написана зрозуміло. В дійсності транспортні засоби належать ПП Мітюшину, а раніше ПП «Принт». Таким чином, вважає вимоги позивача необґрунтованими, а тому в позові слід відмовити.

Представник третьої особи ПП «Прінт»в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій він також вказав, що заявлений ОСОБА_1 позов не підтримує, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. За згаданих обставин у відповідності до ст.36 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб.

Заслухавши позивача, представників сторін, свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.11.2006 року за місцем проживання ОСОБА_1, відповідачем ОСОБА_4 власноруч було складено письмовий документ без назви, в якому були зазначені фамілії, імя, по-батькові сторін, грошова сума у розмірі 8000 євро, яку останній віддав ОСОБА_1, без зазначення причини цього, дата коли віддасть 11500 євро і нижче записані предмети, а саме: запаски, паспорт, сигналізація по реалізації, ноутбук по реалізації та цифрові значення: 250 євро, 2000 гривень.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні оригіналу даного документу (а.с.91) з його тексту незрозуміло з приводу чого, на підставі яких і між ким виникнених відносин складено даний документ. В тексті не має жодного згадування про наявність боргу, також не вказано, що це боргова розписка.

З копій трудових книжок сторін вбачається, що позивач і відповідач працювали на посаді водія-експедитора в ПП «Принт», потім звільнившись, працювали в ПП ОСОБА_5 на посаді водія вантажного автомобілю, де ОСОБА_4 працює і по цей час, а ОСОБА_1 звільнився, але цей факт підтверджує лише трудову діяльність сторін, а не наявність їх власного бізнесу у сфері вантажоперевезень.

Дослідивши письмові докази, що є в справі, судом встановлено належність спірних транспортних засобів: вантажного сідлового тягача RENAULT, моделі MAGNUM, 1997 року випуску, шасі №VF611GWА100003041; напівпричіпу бортового тентованого SCHMITZ, моделі S01, 2000 року випуску, шасі №WSMS100, з початку ПП «Прінт», а потім ОСОБА_5

Судом встановлено і сторонами не оскаржується, що не на одну зі сторін ці транспортні засоби ніколи оформлені не були.

Фотокопія фотокартки транспортного засобу, подорожний лист вантажного автомобілю із зазначенням транспортних засобів, маршруту, водіїв, постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності водія, який причетний до зіткнення з транспортним засобом (зазначеним в цій справі) під управлінням ОСОБА_1, нотаріально посвідчена довіреність роботодавця працівнику, на думку суду, ні в сукупності, ні окремо не свідчать про наявність сумісного бізнесу між сторонами у сфері вантажоперевезень, ці докази лише вказують на трудове життя сторін та їх посади.

Допитаний судом свідок ОСОБА_9 пояснив, що він давно товаришує з ОСОБА_1, з ОСОБА_4 знайомий як з другом ОСОБА_1, самостійних відносин з ним не підтримує. ОСОБА_1 йому говорив, що спільно з ОСОБА_4 займається вантажними перевезеннями, придбали транспорті засоби за спільні гроші та оформили їх на фірму, яка має ліцензію з перевезень. Вантажний автомобіль красного кольору бачив у 2005 році біля двору ОСОБА_1 Позивач казав, що бізнес у них не склався, тому він домовився з ОСОБА_4 про поділ спільно придбаного майна. ОСОБА_4 забрав собі транспортні засоби, а йому повинен бути віддавити гроші в якості компенсації. У листопаді 2006 року він був в гостях у ОСОБА_1, приїхав ОСОБА_4, привіз у конверті гроші, передав ОСОБА_1, як потім розповів йому ОСОБА_1 там було 8000 євро в якості часткової компенсації боргу. В цей день вони писали розписку, в текст якої він не вникав, скільки було розписок сказати не може, в цей час постійно в кімнаті де були ОСОБА_10 з ОСОБА_11 він не знаходився, виходив на подвіря будинку.

Свідок ОСОБА_7, яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з позивачем, суду пояснила, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 займалися спільним бізнесом з вантажних перевезень, для цього за спільні гроші придбали транспорті засоби, кожен вклав по 20000 євро. Бізнес не склався, зі слів ОСОБА_1, вони вирішили, що ОСОБА_4 віддає затрачені ОСОБА_1 гроші його долю, а майно залишається у ОСОБА_4 В день коли ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 гроші вона була дома. ОСОБА_4 передав 8000 євро, написав розписку. В свою чергу ОСОБА_1 також написав йому розписку про те, що отримав гроші. В цей час у них в гостях був друг позивача ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_4, яка є дружиною відповідача, суду пояснила, що її чоловік працював разом з ОСОБА_1 Вони розмовляли про спільний бізнес у сфері вантажоперевезень. Гроші в сумі 8000 євро чоловік віддав ОСОБА_1 в листопаді 2006 року для майбутнього придбання вантажного автомобіля для спільної роботи. Гроші відвіз ОСОБА_1 до дому, де вони ретельно обговорювали спільний план їх дій, як їй розповідав ОСОБА_4, він записав всі їх плани на листу, котрий за проханням ОСОБА_1 віддав йому. ЇЇ чоловік довіряв ОСОБА_1 Ніякого спільного бізнесу між її чоловіком та ОСОБА_1 ніколи не було. ОСОБА_1 необхідні транспортні засоби для майбутнього бізнесу так і не придбав, гроші не повернув.

Оцінюючи показання свідків, суд виходить з того, що всі свідки є зацікавленими в результаті розгляду справи особами, тому, що є родичами та близькими друзями сторін. Враховуючи викладене, суд вважає їх показання не обєктивними, тому критично до них ставиться.

Відповідно до ч.1 ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Повно і всебічно зясувавши всі обставини справи і перевіривши їх наявними у справі доказами, заслухавши позивача, представників сторін та свідків, суд вважає, що в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, необхідно відмовити повністю, оскільки позивач не представив суду належну боргову розписку з усіма зазначеними умовами договору позики між ним та ОСОБА_4, тому у суду немає підстав вважити, що ОСОБА_4 має перед позивачем будь-яку заборгованість.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.1046, 1047, 1053 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя підпис ОСОБА_12

Копія вірна:

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Ю.В. ОСОБА_12