АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Категорія: право власності Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Ізмайлової Г.Н., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Лозівської міської ради Харківської області, Лозівського бюро технічної інвентаризації, Архітектурного бюро м. Лозова про визнання права власності та поновлення порушеного права, -

встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Він зазначав, що на підставі договору дарування від 8 вересня 1997 року є власником житлового будинку з надвірними будівлями, до яких належить і цегляна вбиральня літ. «у», за адресою: АДРЕСА_1.

Будинок розташований на земельній ділянці площею 1 150 кв. м. За будинком, у встановленому законом порядку зареєстровані також лишки землі - 119 кв. м.

Всього у його правомірному користуванні знаходилось 1 269 кв. м. земельної ділянки.

У 1993 році його матір'ю, на вказаній земельній ділянці посаджено малинник шириною 1, 5 метри, 2 кущі чорної і 3 - червоної смородини.

Його право власності на вбиральню літ. «у», ягідні насадження та право користування земельною ділянкою порушує його сусід - власник житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5

Спір щодо користування суміжними земельними ділянками був предметом судового розгляду.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8 квітня 2008 року його, ОСОБА_3, було зобов'язано перенести межу вглиб його земельної ділянки на 1, 5 м.

Після примусового виконання рішення суду, розмір земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні зменшився з 1 269 кв. м. до 1 138 кв. м.

Внаслідок чого, він позбавлений можливості користуватися вбиральнею літ. «у», ягідними насадженнями - малинником і смородиною.

Посилаючись на вказані обставини, просив: визнати його право власності на вбиральню літ. «у», малинник шириною 1, 5 м., 2 кущі чорної і 3 - червоної смородини; поновити його право та визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 1 269 кв. м., шляхом зобов'язання ОСОБА_5 перенести межу вглиб його земельної ділянки на 1, 5 м. Для цього визнати незаконним та скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8 квітня 2008 року.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що не порушував прав позивача, а його право на правомірне користування земельною ділянкою, в існуючих межах встановлено чинним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8 квітня 2008 року.

Лозівська міська рада визнала право ОСОБА_3 порушеним.

Лозівське бюро технічної інвентаризації та архітектурне бюро м. Лозова вважали, що позов задоволенню не підлягає, посилаючись на те, що спір щодо користування суміжними земельними ділянками вирішений ЧИННИМ судовим рішенням.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2011 року ОСОБА_3 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які брали участь у справі, рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними будівлями НОМЕР_1 а ОСОБА_5

- АДРЕСА_1 та користувачами суміжних земельних ділянок, на яких знаходяться їхні будівлі.

Встановлено також, що між сторонами виник спір щодо користування суміжними земельними ділянками, який був предметом судового розгляду.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 8 квітня 2008 року поновлено порушене право ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зобов'язано відновити колишню межу та перенести її вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2 У задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення порушеного права відмовлено.

Рішення набрало чинності.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до набрання чинності рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області 8 квітня 2008 року, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 перенести на 1, 5 м. межу вглиб земельної ділянки № 38 по вул. 3. Космодем'янської у м. Лозова Харківської області.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_5 незаконно користується 1, 5 метрами земельної ділянки, яка нібито знаходиться у користуванні ОСОБА_3

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 8 квітня 2008 року встановлено, що саме ОСОБА_3 порушив право ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою у розмірі 1, 5 метри.

Цим рішенням ОСОБА_3 зобов'язано поновити порушене право ОСОБА_5, шляхом відновлення колишньої межі і перенесення її вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що право власності ОСОБА_3 на вбиральню літ. «у», яка належить йому на підставі договору дарування житлового будинку від 8 вересня 1997 року та ягідні кущі відповідачем ОСОБА_5 не оспорюється.

Знаходження вбиральні та ягідних кущів на земельній ділянці, яка знаходиться у правомірному користуванні ОСОБА_5 не є підставою для визнання за ОСОБА_3 права власності на них, оскільки це право відповідачем не оспорюється.

Позову про захист права власності щодо вказаного майна ОСОБА_3 не заявив.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді