БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/1007/2514/11, cправа № 2-2514/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» жовтня 2011 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

при секретарі Лобко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 й ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області, про усунення перешкод у користуванні квартирою й про виселення,

в с т а н о в и в:

У червні 2011 року ОСОБА_1 й ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовували тим, що 10 квітня 2009 року померла їхня тітка ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадщина ними у встановленому чинним законодавством України прийнята. Речові права на цю квартиру по ? частині кожній належать їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Разом із тим, вони як власники не можуть належним чином скористатися своїми правами щодо цього нерухомого майна, оскільки у квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3, який самоправно вселився в це помешкання, і не є членом їхніх сімей. Вказуючи на те, що відповідач самоправно зайняв спірне житлове приміщення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд його виселити. Уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги позивачі наголосили, що відповідач самоправно зайняв квартиру й без належних на те підстав користується нею, а тому просять виселити ОСОБА_3 із квартири, однак вже із наданням іншого житлового приміщення. Спірних правовідносин із державними органами реєстрації місць проживання фізичних осіб у позивачів не має, й вимоги до цих органів ними не заявляються.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 й ОСОБА_2 позов підтримали й просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали й просили у його задоволенні відмовити. При цьому представник відповідача наголосив, що з тих підстав, на яких наполягають позивачі, відповідач ОСОБА_3 не може бути виселений із займаної ним квартири. У це житлове помешкання він поселився на законних підставах, факт його тривалого спільного проживання із колишньою власницею квартири ОСОБА_4 встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У судове засідання третя особа сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського МВ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області представника не направив. Про день, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, причини неявки до суду невідомі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4, яка померла 10 квітня 2009 року. Спірна квартира після смерті ОСОБА_4 належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині кожній на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 30 листопада 2010 року (а.с. 7, 8).

У наголошеній квартирі зареєстрований із 19 травня 2005 року й проживає ОСОБА_3

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2010 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2010 року й ухвалою Верховного Суду України від 23 вересня 2010 року, в цивільній справі № 2-360/10 встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу із 21 травня 1989 року по 10 квітня 2009 року.

З копії спадкової справи щодо майна ОСОБА_4, яка померла 10 квітня 2009 року, вбачається, що 16 грудня 2003 року нею було складено заповіт за яким вона на випадок своєї смерті заповіла квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частинах кожному. Крім того, на них покладено обовязок надати ОСОБА_3 право довічного проживання та користування цією квартирою. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_8 й зареєстровано в реєстрі за номером 4236.

У подальшому, а саме 19 грудня 2006 року, ОСОБА_4 склала заповіт, за яким належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в рівних частках. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_10 й зареєстровано в реєстрі за номером 6352.

Судом встановлено, що заповіт ОСОБА_4 від 19 грудня 2006 року на час розгляду цієї цивільної справи не скасований та не змінений.

Спірна квартира після смерті ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 й ОСОБА_2

Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 3 статті 116 Житлового кодексу УРСР, на яку вказується у заяві як на підставу виселення відповідача із спірної квартири, передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні уточнювалися заявлені позовні вимоги й позивачі наголосили, що відповідач ОСОБА_3 самоправно зайняв спірне жиле приміщення, а тому підлягає виселенню й при цьому із наданням йому іншого жилого приміщення рідними та близькими йому особами.

Статтями 10, 11 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зважаючи на підставу заявлених вимог, задоволенню не підлягає, оскільки ними не було надано у судовому засіданні жодних доказів в обґрунтування доводів про те, що відповідач самоправно зайняв спірне житлове приміщення. Судом ці докази під час розгляду справи в порядку частини 4 статті 10 ЦПК України не здобуті.

Керуючись ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин