Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

с.м.т. Шевченкове 15 серпня 2011 року

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі РеуцькійН.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5 463 гривень та відшкодування спричиненої моральної шкоди 10 000 гривень.

Позивач в ході розгляду справи уточнив заявлені вимоги і просив стягнути як матеріальну так і моральну шкоду як з батьків неповнолітнього ОСОБА_5, відповідачів по справі, так і з ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 29 грудня 2010 року вироком Шевченківського районного суду Харківської області, був визнаний винним неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до вироку на підставі ст..75, 104 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком, а позивач ОСОБА_1 був визнаний по даній справі потерпілим.

За вироком суду ОСОБА_4, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 на початку серпня місяця 2010 року з метою збагачення проникли в магазин,, Малібу, який належить позивачу і спричинили збитки, як вказує позивач, на суму 5 463 гривень,

Викрадене майно позивачу не повернуте до теперішнього часу його вартість не відшкодована. Самостійного заробітку та майна для відшкодування шкоди неповнолітній ОСОБА_5С не має.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - батьки неповнолітнього, ухиляються від свого обовязку відшкодувати шкоду, заподіяну їх неповнолітнім сином.

Тому позивач просить стягнути збитки з батьків неповнолітнього і ОСОБА_4, в розмірі 5 463 гривень і моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, так як позивач та члени його сімї зазнали душевних страждань. Поведінка ОСОБА_5, як вказує позивач, супроводжується зухвалістю та цинізмом, що збільшує обурення позивача та приносить моральні страждання і потребує додаткових зусиль для збереження душевної рівноваги.

Відповідачі ОСОБА_5 позов не визнали, посилаючись на його безпідставність і заперечуючи про спричинення збитків позивачу їхнім сином в розмірі 5 463 гривень, так як згідно вироку Шевченківського районного суду Харківської області їх син спільно з засудженим ОСОБА_4 винен в спричиненні шкоди тільки в розмірі 288 гривень, а не 5 463 гривень. Також відповідачі вказують, що магазин який належить позивачу не працював з 2010 року і не має впевненості, що холодильна камера була в робочому стані на час крадіжки.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 19.07.2011 року до участі у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди співвідповідачем був залучений ОСОБА_4, так як крадіжка з магазину позивача була здійснена як неповнолітнім ОСОБА_5 так і ОСОБА_4, тому суд вважав необхідним залучити до участі в справі в якості співвідповідача, який в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі і знаходиться в Харківському слідчому ізоляторі № 27, проти чого позивач і його представник не заперечували

Копію ухвали про залучення ОСОБА_4 співвідповідачем і копії матеріалів позовної заяви ОСОБА_4 отримав 29.07.2011 року, що підтверджується, письмовим повідомленням (а.с.57), але заперечень суду ОСОБА_4 не надано.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача,свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_4В, разом з неповнолітнім ОСОБА_5 здійснили крадіжку з магазину Малібу, який належить позивачу на праві приватної власності, а саме під час крадіжки ОСОБА_4 розукомплектував холодильну вітрину ,,ОСОБА_4 і викрав з неї компресор вартістю 618 грн., також ОСОБА_4 і неповнолітній ОСОБА_5 викрали з магазину дві кувалди різних розмірів вартістю 83грн. та 40 грн. куски арматури в кількості 50 штук довжиною 30 см кожна, загальною довжиною 15 метрів, вартістю 11грн.за 1 метр, на суму 165 грн., всього своїми діями спричинили позивачу матеріальні збитки на суму 906 гривень копія вироку (а.с.3-4).

З даної копії вироку кримінальної справи вбачається, що в розукомплектуванні холодильної камери винен лише ОСОБА_4, що холодильну вітрину ,,ОСОБА_4 , він розукомплектував сам. З вироку також вбачається, що позивач - ОСОБА_1 під час розгляду даної кримінальної справи прохав суд залишити його цивільний позов без розгляду.

За скоєний злочин вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 29.12.2010 року неповнолітній ОСОБА_5 і ОСОБА_4 були визнані винними у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і засуджені; ОСОБА_4 до 3 років 2-х місяців позбавлення волі, а неповнолітній ОСОБА_5 до 3-х років зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням на один рік, а цивільний позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду за його клопотанням.

Для задоволення позову позивача потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: противоправної поведінки, завдання збитків, причинного звязку між противоправною поведінкою та збитками і вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає.

Ч.3 ст.61 ЦПК України, передбачені підстави звільнення від доказування, якщо обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, а також вирок, що набрав законної сили.

З вироку вбачається, що крадіжку двох кувалд вартістю 123 гривні і 50 штук арматури вартістю 165 гривень, всього на суму 288 гривень скоїли ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_5, а розукомплектування холодильної вітрину ,,ОСОБА_4 , вчинив лишеКаргін (а.с.3).

Тобто противоправних дій та вини неповнолітнього ОСОБА_5 у розукомплектуванні холодильної вітрини ,,ОСОБА_4 вироком суду від 29.12.2010 року не встановлено і при судовому розгляді справи позивачем не доведено складу деліктної відповідальності неповнолітнього в розукомплектовані холодильної камери.

Позивач предявив позов про відшкодування шкоди. Підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та способи відшкодування такої шкоди регулюються главою 82 ЦК України. Зокрема, ст.1192 цього Кодексу вказує на два способи відшкодування шкоди: в натурі та відшкодування завданих збитків.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування шкоди можливе шляхом покладення на відповідальну особу обовязку повернути компресор, тобто відшкодувати шкоду в натурі. Лише в разі неможливості відшкодування завданої шкоди в натурі, потерпілому відшкодовуються збитки грішми.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законами України,

Шкода повинна бути відшкодована реально, в повному обсязі тобто відшкодовується вартість втраченого або пошкодженого майна в результаті протиправної поведінки, а не відшкодування шкоди вартістю покупки нової холодильної вітрини.

Позивач і його представник заявляючи вимоги про стягнення з відповідачів вартості холодильної вітрини Росинка -1,7на суму 5 тисяч 175 гривень (а.с.5) в дійсності вводять суд в оману, так як в позивача була інша холодильна камера Росинка -1,5(а.с.45 ), вартістю 4 тисячі 425 гривень, що підтверджується паспортом на вітрину, яку надав позивач суду, придбану в квітні 2004 року, від запропонованої судом експертизи про дійсну вартість вітрини позивач і його представник відмовились в звязку з її оплатою.

Згідно висновку експерта в кримінальній справі (а.с.49) вбачається, що вартість викраденого майна, компресора з холодильної вітрини ( в комплекті) на момент скоєння крадіжки з врахуванням зносу холодильної вітрини складає 618 гривень.

Позивач і його представник не надали доказів, що вітрина не підлягає ремонту і не може використовуватися після встановлення компресора.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст.61 цього Кодексу, оскільки позивачем не надано доказів спричинення збитків саме в цьому розмірі в даній частині позову позивачу необхідно відмовити.

Щодо стягнення з відповідачів по справі моральної шкоди, суд вважає, що моральну шкоду слід розуміти як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодипри вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Не вбачається вчинення відповідачами ОСОБА_2 та їх неповнолітнім сином спричинення позивачу втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних незаконними діями сина відповідачів саме моральної шкоди в розмірі,заявленому позивачем 10 000 тисяч гривень.

Згідно довідки Шевченківської ЦРЛ від 11.07.2011 року (а.с.51), № 1072 вбачаеться звернення позивача до ЦРЛ за період 2010-2011 років з приводу ГРЗ, панкреатіту з 05.05.2010 по 12.05.2010 рік, гіпертонічної хвороби (лікувався амбулаторно вересень, жовтень, грудень, 2010 року, та в лютому, травні червні 2011 рік), крадіжка в його магазині була скоєна на початку серпня 2010 року.

Позивач не надав доказів про взаємозв'язок необхідності його лікування із подіями крадіжки, але суд вважає, що діями неповнолітнього сина відповідачів і ОСОБА_4 дійсно позивачу була спричинена моральна шкода звязана з дискомфортом його стану життя після крадіжки.

Тому суму моральної шкоди суд не може задовольнити позивачу в заявлених ним межах, так як до істотних змін в житті позивача крадіжка не призвела, звичайний спосіб життя позивача не був змінений, крадіжкою йому були спричинені матеріальні збитки всього на суму 906 гривень згідно вироку суду.

Виходячи із засад розумності та справедливості, а також характеру немайнових витрат і майнового положення відповідачів, які згідно довідок (а.с. 22-26) Шевченківської ЦРЛ, мати неповнолітнього відповідача ОСОБА_2, має хворобу - (неврологія правого і середнього нерву), батько ОСОБА_3 хвороба рейно верхніх кінцівок, закупорка вен, ОСОБА_4 в даний час знаходиться в місцях позбавлення волі, суд стягує моральну шкоду з відповідачів в розмірі 200 гривень, в такому розмірі суд стягує моральну шкоду і з ОСОБА_4 на користь позивача.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд не вбачає причинно-слідчого зв'язку між діями сина відповідачів і ОСОБА_4 при крадіжці з магазину і хворобами позивача.

Вина неповнолітнього ОСОБА_5 доведена вироком суду лише в таємному викраденні з магазину разом з ОСОБА_4, який належить позивачу по справі двох кувалд різних розмірів вартістю 83грн., грошей в розмірі 40 гривень, арматури в кількості 50 штук довжиною 30 см кожна, загальною довжиною 15 метрів, вартістю 11грн.за 1 метр, на суму 165 грн., всього в спричиненні матеріальних збитків на суму 288 гривень. Тому суд вважає, що саме дану суму необхідно стягнути солідарно, як з батьків неповнолітнього ОСОБА_5, так і з засудженого ОСОБА_4.

Вартість 618 грн., компресора холодильної вітрини ,,ОСОБА_4 в комплекті згідно вироку суду необхідно стягнути з ОСОБА_4

Вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 1 500 гривень (а.с.31,65), суд задовольняє частково в розмірі 1 ттисячі 152 гривень з наступних підстав.

Оплата праці по наданню юридичних послуг - як представників здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних справ та адміністративних справ і порядок їх компенсації за рахунок держави. Згідно додатку до даної постанови розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

В даній постанові вказаний розмір компенсації представника тільки за участь в судовому розгляді цивільної справи і не вказано про витрати, повязані з підготовкою дій до судового розгляду.

Позивач бажає завищити судові витрати і безпідставно посилається про стягнення з відповідачів витрат про надання послуг з правової допомоги в розмірі 1 500 гривень.

В звязку з вищевказаним, суд, враховуючи об'єм наданої допомоги адвокатом, вважає за необхідне зменшити розмір компенсації - витрат в частині стягнення грошових коштів за надання правової допомоги до 1 тисячі 152 гривень, відповідно до постанови К.М.України.

Згідно оглянутої в суді справи представник позивача приймав участь в судових засіданнях на протязі 3-х годин.

Мінімальна заробітна плата з 1.04. 2011 року, згідно Закону України „Про державний бюджет України на 2011 рік, складає 960 гривень, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1 тисячу 152 гривень ( 40 % мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи: 384 грн. Х 3 години).

З відповідачів на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, в розмірі 45 гривень з ОСОБА_4 і батьків неповнолітнього 35 гривень, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1тисячу 152 гривень, всього 1тисячу 232 гривні. Стягнення судових витрат проводити не в солідарному порядку, а окремо з кожного відповідача пропорційно задоволених вимог, так як відшкодування шкоди витікає з кримінальної справи, а відповідно до ч.2 ст.93КПК України, судові витрати при цьому повинні бути утримані з кожного засудженого самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 56, 88, 209, 212, 214 215 ЦПК країни,

ст.ст.1166, 1167,1179,1190, 1192 ЦК України,

ОСОБА_6України від 27.04.2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок їх компенсації

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 288 гривень.

3. Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 618 гривень.

4. Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 400 гривень.

5. Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 611 гривень.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 621 гривну.

7. З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися починаючи з 19.08.2011 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М. Стеганцов