Справа № 2-75/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

21 лютого 2011 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Грищенка М.В., при секретарі - Дубчак Н.В., з участю: представника позивача - ОСОБА_1.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_3 до Брусилівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Брусилівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що її мати ОСОБА_4 була членом колгоспу з 1945 року, вийшла на пенсію в 1977 році. У звязку з аварією на ЧАЕС вона у вересні 1991 року була відселена з с.Калинівка Народицького району як із зони безумовного (обов»язкового) відселення до с.Привороття Брусилівського району Житомирської області. ОСОБА_4 являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, категорія 2. Відповідно до Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, наданих у колективну власність сільськогосподарським підпріємствам і організаціям, ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_4 мала право на отримання земельної частки (паю) і для реалізації цього права неодноразово подавала відповідні заяви. Житомирська обласна державна адміністрація надала їй відповідні довідки. Брусилівська районна державна адміністрація

11.12.2007року надала довідку, яка є підставою для отримання земельної частки (паю), але повідомила, що земель запасу або резервного фонду не вистачає. ОСОБА_4 померла

28.01.2008року і не отримала сертифіката на земельну частку (пай). Позивачка ОСОБА_3 як спадкоємець за законом прийняла спадщину. ОСОБА_3 зверталася до відповідача для отримання земельної частки (паю), але отримали відписку з рекомендацією встановлення права на землю в судовому порядку. Позивач просить визнати право на земельну частку (пай) за ОСОБА_4 та право власності на нього; визнати за спадкоємцем ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) після померлої ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала повністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з слідуючих підстав:

Копіями довідок № 195-4, № 208-П, які були видані 3 листопада 2004 року Житомирською обласною державною адміністрацією, змістом записів в трудовій книжці колгоспника на імя ОСОБА_4, довідками Народицької районної державної адміністрації № 215 від 29.03.2003 року, № 357 від 27.09.2004 року, довідкою управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі № 485 від 15.04.2008 року підтверджується, що ОСОБА_4 була членом колгоспу ім.Свердлова, який знаходився на території, що зазнала радіактивного забруднення, в с.Калинівка Народицького району Житомирської області, з 26.09.1977 року їй була призначена пенсія за віком. У зв»язку з аварією на Чорнобильській АЕС ОСОБА_4 була відселена з с.Калинівка Народицького району до с.Привороття Брусилівського району.

Відповідно до ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством.

Статтею першою Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) передбачено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради б межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Отже, ОСОБА_4 відповідно до зазначених правових норм мала право на земельну частку (пай) і вказане її право було підтверджене довідками № 195-4, № 208-П які були видані 3 листопада 2004 року Житомирською обласною державною адміністрацією, довідкою, виданою 11.12.2007 року Брусилівською районною державною адміністрацією .

ОСОБА_4 померла 28 січня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом смерть, і на час смерті їй не була виділена в натурі (на місцевості) земельна їх

власнику земельної частки (паю). Отже, ОСОБА_4 як власник земельної частки паю ¦ не набула за життя права власності на земельну ділянку, яка була б виділена в натурі на місцевості, в розмірах та порядку, визначених законодавством.

Довідкою Брусилівської державної нотаріальної контори, копією матеріалів спадкової справи № 245-2008 року померлої ОСОБА_4 підтверджується, що після смерті ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом, складеним ОСОБА_4 Інші спадкоємці ОСОБА_4 заяв про прийняття спадщини не подавали.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За встановлених судом обставин позивачка ОСОБА_3 відповідно до ст.ст.1216, 1218, 1223, 1268 - 1270 ЦК України має право на спадкування всього складу спадщини після померлої ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину. З вказаних підстав ОСОБА_3 набуває право на земельну частку (пай) внаслідок спадкування за заповітом такого права, яке належало на момент відкриття спадщини померлій 26 січня 2008 року ОСОБА_4 відповідно до ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, абзацу пятого ч.І ст.1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Отже позов є обгрунтованим в частині визнання того, що ОСОБА_4 на час смерті мала право на земельну частку (пай) і що ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай), яке належало померлій ОСОБА_4, внаслідок спадкування за заповітом.

Позов в частині визнання права власності на земельну частку (пай) задоволенню не підлягає, оскільки земельна ділянка не була виділена в натурі як обєкт права власності.

Набуття позивачем права власності на земельну ділянку може бути реалізоване в порядку, передбаченому Законом України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), оскільки відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 51 гривень, по оплаті витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в сумі 10 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,15,60,79,88,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.1216, 1218, 1223, 1268 - 1270 ЦК України, ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, абзацу пятого ч.І ст.1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Брусилівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_4, яка померла 26 січня 2008 року, на момент відкриття спадщини мала право на земельну частку (пай) відповідно до ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, абзацу пятого ч.І ст.1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) внаслідок спадкування за заповітом такого права, яке належало на момент відкриття спадщини померлій 26 січня 2008 року ОСОБА_4 відповідно до ч.З ст.35 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, абзацу пятого ч.І ст.1 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є підставою для прийняття рішення про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю) ОСОБА_3.

Стягнути з Брусилівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 51 гривень на відшкодування оплати судового збору, 10 гривень на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягся десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Грищенко