АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-994/11 Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Антонова В.М.

Суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібокомбінат «Кулиничівський»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібокомбінат «Кулиничівський» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кулиничівський хлібзавод» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобовязання видачі трудової книжки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2011 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібокомбінат «Кулиничівський» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кулиничівський хлібзавод» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобовязання видачі трудової книжки задоволено частково.

Встановлено факт роботи ОСОБА_2 на посаді техніка-технолога ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» в період з 01.02.2010 року по 13.02.2010 року.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді техніка-технолога в ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський».

Стягнуто з ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8443,44 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 грн., а всього 10943,44 грн.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу та судових витрат відмовлено.

В задоволенні позовних вимог до ТОВ «Кулиничівський хлібзавод» відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський на користь держави судовий збір в сумі 92,93 грн., та 120 грн. витрат на ІТЗ процесу.

З рішенням не погодився відповідач ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський». В своїй апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 21.11.2006 року працювала на посаді тістороба, потім техніка-технолога у ТОВ «Кулиничівський хлібзавод».

За час роботи позивачки на підприємстві його назва декілька разів змінювалась, у звязку з чим як і інші працівники за вказівкою працівника відділу кадрів Полтавського філіалу ТОВ позивачка писала заяви про звільнення з роботи та одночасно про прийом на роботу вже зазначаючи нову назву підприємства.

29.01.2010 року позивачка працювала у зміну з 19-00 год. до 7-00 год. ранку 30.01.2010 року. О 19-30 год. 29.01.2010 року до цеху прийшла інспектор відділу кадрів і сповістила про чергову зміну назви підприємства та запропонувала написати відповідно заяви про звільнення з ТОВ «Кулиничівський хлібзавод» та прийняття на роботу до ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський».

Разом зі своєю зміною позивачка пропрацювала до 11.02.2010 року і виконувала усі покладені на неї обовязки у відповідності з виробничим процесом.

12.02.2010 року позивачці зателефонувала завідуюча виробництвом підприємства та повідомила про звільнення і необхідність отримання трудової книжки. Проте оскільки позивачка не мала наміру звільнюватись, 13.02.2010 року вона зі своєю зміною прийшла на роботу, але її не пустили на територію підприємства у звязку з її звільненням.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило , в письмовій формі. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 було звільнено з ТОВ «Кулиничівський хлібзавод» з 31.01.2010 року наказом № 4 від 29.01.2010 року.

Проте, місцевим судом встановлено, і це вбачається із матеріалів справи, що позивачка фактично була допущена до роботи після звільнення та виконувала свої посадові обовязки з 01.02.2010 року по 12.02.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно ч. 2 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду фактів попередження позивачкою адміністрацію підприємства про намір звільнитись за власним бажанням, та факту залишення роботи позивачкою або вимог щодо розірвання трудового не встановлено.

З наведеного вбачається, що місцевий суд, при повному та всебічному дослідженні обставин справи, прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт зокрема зазначає, що місцевим судом не повно було досліджено обставини справи, зокрема недоведеність факту наявності трудових відносин між позивачкою та ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничівський», а також заперечував неодноразову зміну назви товариством.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наведені доводи апелянта про те, що місцевим судом не в повному обсязі було зясовано обставини справи, не заслуговують на увагу суду, оскільки, з огляду на положення ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст., 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібокомбінат «Кулиничівський» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: