КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1704/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої у справі судді - Чернявської Я.А.

при секретарі - Кошурко Є.В.

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 9 837 грн. 50 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 9 837 грн. 50 коп., 250 грн. витрат на правову допомогу, а також 98 грн. 38 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що у березні 2009 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач одержав від позивача у борг 1250 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 9 837 грн. 50 коп., зі строком повернення до 17 березня 2009 року.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 9 837 грн. 50 коп., 250 грн. витрат на правову допомогу, 98 грн. 38 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У лютому 2011 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2011 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено; скасовано заочне рішення Корабельного районного суду від 21 жовтня 2010 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 9 837 грн. 50 коп. та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги у зв`язку із частковою сплатою відповідачем 3240 грн. та просив суд стягнути з останнього 6597 грн. 50 коп. заборгованості за договором позики, 250 грн. витрат на правову допомогу, а також 98 грн. 38 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач у судовому засіданні звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до розписки, яку він надав позивачу, він повинен був повернути йому суму у розмірі 1250 дол. США. у строк до 17 березня 1999 року. Крім того зазначив, що дійсно частково розрахувався з позивачем, передавши йому суму у розмірі 3240 грн. у 2000 році. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у березні 1999 року між сторонами по справі у простій письмовій формі було укладено договір позики, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав від позикодавця ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1250 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 9 837 грн. 50 коп., зі строком повернення до 17 березня 1999 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позивачем представлена розписка позичальника - ОСОБА_1 . Факт укладення договору позики у березні 1999 року підтверджено позивачем у судовому засіданні.

Відповідач по справі частково розрахувався з позивачем, сплативши останньому 3240 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або нтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається із розписки, яка міститься у матеріалах справи, строк , у який відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути кошти позивачу ОСОБА_2 встановлено - 17 березня 1999 року. Зазначений факт підтверджений позивачем у судовому засіданні.

Таким чином, строк позовної давності у межах якого позивач ОСОБА_2 міг звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права сплинув 17 березня 2002 року.

Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що відповідач по справі ОСОБА_1 звернувся до суду із письмовою заявою про застосування строків позовної давності, а позивач по справі ОСОБА_2 не просив суд поновити строки позовної давності та не навів поважних причин цього пропуску, підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 10-11, 185; 208-209; 212; 214-215 Цивільного процесуального кодексу України,

суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 9 837 грн. 50 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.А.Чернявська