_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1413/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2011 року.

Київський районний суд

У складі головуючого судді: Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Апеляційний суд Одеської області 10 грудня 2010 року постановив ухвалу про скасування ухвали Київського райсуду м.Одеси від 13 серпня 2010 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні проїздом та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у приватизації земельної ділянки і направив справу до Київського райсуду для розгляду по суті. У березні місяці 2011 року ОСОБА_1 надала заяву про уточнення позову просила суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачок не чинити їй ОСОБА_1- перешкод у користуванні проїздом загального користування шляхом перенесення сараїв та огорож, що належать відповідачкам. ОСОБА_2 надала заяву про залишення її позову без розгляду з тих підстав, що спір щодо приватизації земельної ділянки вирішено. До провадження судді Калашнікової О.І. справа поступила 1 червня 2011 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала.

Відповідачі позов не визнали.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_7 є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Авдєєва-Члорноморського,15 у м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння і свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_8 на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Авдєєва-Чорноморського,13 у м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння. ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Авдєєва-Чорноморського,13-б на підставі свідоцтва про право на спадщину. Будівлі і споруди сторін по справі розташовані на земельних ділянка, що є суміжними одна до одної: ділянка по Авдєєва-Чорноморського,15 суміжна до ділянки по Авдєєва-Чорноморського,13, а ділянка №13 є суміжною до ділянки по вул.Авдєєва-Чорноморського,13-б. Будівлі і споруди, що належать позивачці, розташовані на ділянці вкінці проїзду з вул.Авдєєва-Чорноморського, а ділянки відповідачок розташовані впродовж цього ж проїзду. Між сторонами у 2003 року виник спір щодо користування проїздом загального користування, довжина якого 69,8 м, ширина від 2 метрів до 4,5 м.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідачі неправомірно встановили межові огорожі на території проїзду, що ОСОБА_2 побудувала на території проїзду сараї, внаслідок чого проїзд не відповідає діючим санітарним нормам і Правилам і перешкоджає проїзду до її будинку. Позивачка вимагає, зобовязати ОСОБА_2 перенести належні їй сараї та межову огорожу, а ОСОБА_3 зобовязати перенести межову огорожу з території проїзду загального користування на належні їм ділянки.

На обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на такі докази: правовстановлюючі документи на житловий будинок, технічні паспорти на будівлі і споруди зі схемами земельної ділянки з 1964 р. по 2004 рік, висновок судово-технічної експертизи, виготовлений експертами ОНДІСЕ 5.10.2004 р. (т.1 а.с. 81-85).

Відповідачі, не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1, стверджували, що з 1950 року ні ширина ні довжина проїзду загального користування не змінювалась, що ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_1Г.) набув права власності на 1/2 частину будинку по вул. Авдєєва-Чорноморського,15 у м.Одесі у 1964 році і до 2003 року не заявляв будь-яких вимог щодо усунення перешкод у користуванні проїздом. Відповідачі на підтвердження своїх доводів посилались на висновок судової будівельно-технічної експертизи, виконаний експертами ТОВ ИНЮГ-Експертиза24.08.2009 року.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав:

Будинок ОСОБА_1 розташовано в кварталі індивідуальних житлових будинків. Забудова кварталу проводилась ще у 30-х роках 20 століття (договір купівлі-продажу будинку №11 по вул.Шевченко,11 від 26.07.1934 р.). Спірна територія проїзд є територією загального користування сторін по справі . Надані суду докази свідчать, що право ОСОБА_1 на користування проїздом з боку відповідачів не порушено. З висновку експерта ТОВ ИНЮГ-ЕкспертизаОСОБА_9 вбачається, що споруди літ. Б,В,Г розташовані на ділянці ОСОБА_2 по вул.Авдєєва-Чорноморського,13 продовж межевої огорожі з 1960 року перебувають у незмінних розмірах і межах, що конфігурація та розміри проїзду склалась ще задовго до того, як ОСОБА_2 і ОСОБА_1 стали власниками будинків по вул.Авдєєва-Чорноморського,№13 і №15. Експерт дійшов такого висновку, дослідивши архівно-інвентарні справи КП ОМБТІ і РОНна домоволодіння №13,15 по вул.Авдєєва-Чорноморського у м.Одесі (раніше вул.Шевченко№11,№11б). Копії схем зазначених земельних ділянок додані до висновку експерта за 1949 р., 1950 р., 1953 р.,1963 р.,1995 р., 1999 р., 2004 р. Надані суду документи також свідчать, що межова огорожа продовж проїзду ОСОБА_3 встановлена на її земельній ділянці відповідно до меж, визначених в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому 10.02.2006 року. Таким чином, суд встановив, що ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 не встановлювали самочинно на території проїзду з вул.Авдєєва-Чорноморського ніяких будівель і споруд.

ОСОБА_1 володіють будинком №15 по вул.Авдєєва-Чорноморського,15 з 1964 року. Суд не отримав доказів, що до 2004 року ОСОБА_1 ставили питання про усунення перешкод у користуванні проїздом. Посилання позивачки на той факт, що існуюча ширина проїзду не відповідає вимогам ДБН, не міститься на фактичних обставинах справи, тому як ДБН 79-92 затверджені наказом Держбуду України від 27.03.1992 р., ДБН 360-92, затверджені наказом Мінінвстбуду від 17.04.1992 року, а спірний проїзд в існуючих розмірах перебуває у користуванні власників будинків, що розташовані продовж цього проїзду, 40- х років минулого століття.

Суд не приймає до уваги висновок експертизи від 5.10.2004 року, виконаний експертом ОНДІСЕ ОСОБА_10, тому як на той час позивачі стверджували, що їхнє право на користування проїздом порушено з боку відповідачів проведенням труб газопроводу до їхніх будинків.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 порівну витрати на виконання експертних робіт ТОВ Инюг-Експертиза. Згідно з наданими квитанціями ОСОБА_2 сплатила за виконання експертизи 6000 грн, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 3520 грн.

Керуючись ст.ст.213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШІВ :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_11 і ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування власністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 судові витрати у розмірі 3250 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя : Калашнікова О. І.