Справа № 2-233/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2011 року смт.Варва Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Чичоти В.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2011 року позивачка звернулась до Варвинського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів в розмірі 50% усіх видів доходів відповідача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі до 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, яка навчається в Миргородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті для дітей зі зниженим слухом, терміном навчання до 31.05.2013 року. Донька позивачки являється інвалідом 3 групи з діагнозом практична глухота, перебуває на неповному державному утриманні, їй надається місце для проживання, харчування та забезпечення навчанням.

На даний час позивачка працює, проте отриманих нею коштів недостатньо для належного забезпечення життя та навчання повнолітньої доньки. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча працює по договорам та отримує пенсію, має задовільний стан здоровя, а тому позивачка і звернулася до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, предявлені позивачкою позовні вимоги, визнав частково, погодившись на сплату аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі 30% від його фактичного заробітку /доходу/.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЕЛ № 000972, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області /а.с.9/.

Згідно свідоцтва про народження серії III- ЕЛ № 334867 від 28.10.1993 року, виданого відділом ЗАГСу Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області, відповідач - ОСОБА_2 є батьком народженої у шлюбі доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/.

На час розгляду справи встановлено, що донька позивачки - ОСОБА_4 навчається в Миргородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті для дітей зі зниженим слухом і перебуває на неповному державному утриманні з 01.09.2000 року, термін закінчення навчання 31.05.2013 року, що підтверджується довідкою № 490 від 12.10.2011 року, виданою директором Миргородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-Ill ступенів для дітей зі зниженим слухом Полтавської обласної ради /а.с.15/.

Згідно довідки з поліклінічного відділення Варвинської центральної районної лікарні від 27.10.2011 року, донька позивачки,. ОСОБА_4, з 19.10.2011 року являється інвалідом III групи по захворюванню з діагнозом практична глухота /а.с.13/, що також підтверджується і довідкою серії МСЕ-ЧНВ №286602 про інвалідність ОСОБА_4 /а.с. 11/.

Позивачкою, з метою обґрунтування своїх позовних вимог, в підтвердження скрутного матеріального становища та необхідності отримання аліментів, надано до суду довідку від 31.10.2011 року за №207, видану відділом освіти Варвинської районної державної адміністрації, згідно якої доходи позивачки за період з квітня 2011 року по вересень 2011 року складають 6 441,24 гривень /а.с. 10/.

Згідно довідки Варвинської ЦРЛ від 27.10.2011 року №1797, позивачка ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку і потребує частого лікування /а.с. 14/.

Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо утримання та виховання дітей.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, при визначенні розміру аліментів (матеріальної допомоги) враховуються, як стан здоровя, матеріальне становище дитини, так і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 1&, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у звязку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалою Варвинського районного суду від 09.11.2011 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються /а.с.З/. Під час судового засідання відповідачем було надано до суду копію свідоцтва про хворобу, виданого військово-лікарською комісією за розпорядженням ВК УКЗ УМВС України в Чернігівській області №713 від 02.07.2010 року, згідно якого у відповідача наявне захворювання, яке повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ /а.с.20/.

Позивачем ані під час предявлення цивільного позову до суду, ані під час судового засідання не було надано на розгляд суду належних та допустимих доказів в обґрунтування стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 50% усіх видів його доходів.

Згідно довідки з поліклінічного відділенню Варвинської центральної районної лікарні від 27.10.2011 року, донька позивачки, ОСОБА_4, 3 19.10.2011 року являється інвалідом III групи по захворюванню з діагнозом практична глухота /а.с.13/, що також підтверджується і довідкою серії МСЕ-ЧНВ №286602 про інвалідність ОСОБА_4 /а.с.11/. Дослідивши надані позивачкою довідки, враховуючи характер виявленого захворювання, суд приходить до висновку, що вони не можуть беззаперечно свідчити про постійні витрати на лікування повнолітньої дитини позивачки, а лише засвідчують факт наявності в останньої даного захворювання.

При визначенні розміру аліментів, судом1 враховується соціальне становище сторін, стан здоровя та матеріальне становище дитини, умови навчання в навчальному закладі, майновий стан відповідача та його стан здоровя, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних членів сімї, родичів яких він зобовязаний утримувати.

Враховуючи наведене та безпосередню згоду позивачки в ході судового засідання щодо сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 30% усіх видів його доходів, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, присудити стягнення з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 30% усіх видів його доходів, оскільки по справі встановлено, що їх спільна повнолітня донька - ОСОБА_4, продовжує навчання і в звязку з цим, потребує матеріальної допомоги, що не викликає жодних сумнівів. Обставин, які б унеможливили надання відповідачем матеріальної допомоги в судовому засіданні не встановлено.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене та виходячи з того, що згідно довідки №490 від 12.10.2011 року, виданої директором школи-інтернату, датою закінчення навчання ОСОБА_4 визначено 31.05.2013 року, а тому, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково і визнає необхідним допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, що узгоджується з вимогами п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбачена чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /Ч: 1 СТ.191 СК України/. Виходячи з вищевикпаденого, суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання повинен становити 30% від фактичного заробітку /доходу/ відповідача, починаючи з дня предявлення позову, а саме - з 03.11.2011 року і до закінчення навчання дитиною, а саме до 31.05.2013 року, що є адекватним та співрозмірним з урахуванням всіх обставин справи та з метою створення належних умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ч.З ст.81 та ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141,199 СК України, п.З ст.Ю, п.1 ст..11, п.1 ст.60, ст.ст.174, 212-213, 215, 367 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.Стягнути з ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 30% від фактичного заробітку /доходу/ відповідача, починаючи з 03.11.2011 року і до 31.05.2013 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 188 /сто вісімдесят вісім/ гривень 20 /двадцять/ копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині про стягнення аліментів, в межах суми платежу за. один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд шляхом подання- апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_5