Справа № 2-40/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2011 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1; І.А.

при секретарі Харіновій А.М., Павлюченко О.Ю.

з участю адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Асоціації співвласників багатоквартирного будинку „Антей про стягнення 2250 грн. внаслідок невиконаних зобовязань та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивачі в рівних частках є співвласниками квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва на право власності на житло, видане органом приватизації Смілянського міськвиконкому 3 грудня 1997 року.

Рішенням сесії Смілянської міської ради № 17-9/У від 19.09.2007 року затверджено міську програму розвитку системи теплопостачання та гарячого водопостачання на основі енергозберігаючих технологій для громади міста на період з 2007 року по 2017 рік згідно з додатком № 2, фінансування заходів якої повинно бути забезпечено за рахунок коштів місцевого бюджету.

На виконання даної Програми рішенням виконкому Смілянської міської ради № 393 від 28 травня 2009 року АСББ „Антей для впровадження проекту по капітальному ремонту системи опалення житлових будинку №№ 49 та 51 по вул. Рєпіна в м. Сміла, що знаходяться на балансі КЖВП „Наш дім, в межах існуючого фінансування виділені кошти в сумі 103826 грн. Цим же рішенням КЖВП „Наш дім зобовязано внести відповідні зміни до титульного списку по капітальному ремонту житлового фонду міста.

Позивачі в своєму позові просять зобовязати відповідача повернути їм 2250 грн., що сплачені ними для проведення індивідуального опалення в їх квартирі, оскільки через невиконання асоціацією зобовязання по оформленню необхідних документів для цього, вони здійснили все самостійно, на що ними повторно витрачені кошти. Також позивачі просили стягнути на їх користь моральну шкоду в сумі 2000 грн., яка виникла внаслідок незаконного користування відповідачем їх коштами та відмови їх повернути.

Представники відповідача позов не визнали повністю, посилаючись на те, що рішення про перехід всього будинку не індивідуальне електроопалення було прийнято на загальних зборах членів АСББ. Там же було обрано ініціативну групу, яка виконувала для цього всю необхідну роботу, в тому числі і збирала кошти, в суму яких входило і отримання від різних установ та організацій відповідних дозволів на встановлення електроопалення. Ініціативна група дійсно отримала від позивачів 2250 грн., але вони були використані не на отримання дозволу на відключення їх квартири від централізованого теплопостачання, а для заміни в усьому будинку всієї системи енергопостачання в зв'язку з переводом на індивідуальне електричне опалення. Сама асоціація ніяких коштів від позивачів не отримувала та ніяким чином їх не використовувала. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то вони не обґрунтовані та не конкретизовані, так як така шкода можу бути заподіяна лише окремій особі, яка і просить поновити свої права.

Заслухавши позивачів, представників відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на ст. ст. 509, 545 ЦК України згідно яких зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор вправі вимагати від боржника виконання його обовязку, а також прийнявши виконання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до їх пояснень відповідач брав на себе обовязок отримати необхідні дозволи на відключення їх квартири від централізованого теплопостачання та на встановлення індивідуального електроопалення, а вони зобовязувались оплатити вказані роботи. Оскільки з їх боку зобовязання було виконане шляхом внесення в касу асоціації коштів, про що свідчить надана ними квитанція, а відповідач своєчасно своїх обовязків не виконав, що змусило їх самостійно проводити та оплачувати вказані роботи, вони просять повернути їм кошти, в сумі 2250 грн., які асоціація безпідставно від них отримала та не повертає.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, відповідач не був уповноважений та не займався вказаною роботою. Рішення про проведення в будинку елетроопалення було прийнято на загальних зборах мешканців, для цього було обрано ініціативну групу, яка взяла на себе вирішення всіх організаційних питань, в тому числі і щодо збирання на це необхідних коштів. З пояснень свідків ОСОБА_7, яка є бухгалтером АСББ „Антей та ОСОБА_8, що фактично очолював ініціативну групу, вбачається, що було вирішено доручити збирання коштів частково першій, так як вона практично завжди була на робочому місці в приміщення цього ж будинку і їх жителям було зручно здавати їй кошти, які вона надалі передавала ініціативній групі. Голова асоціації також приймала участь у переведенні будинку на індивідуальне електроопалення, проте як приватна особа, у якої до того ж на той час було обладнано індивідуальне газове опалення. Вказані обставини також підтверджуються показами інших свідків по справі (а.с. 87-91), які також встановлювали в своїх квартирах електроопалення та письмовими доказами. Так на квитанції про отримання коштів від позивачів відсутня печатка АСББ „Антей, замовником проекту на переведення будинків №№ 49 та 51 на індивідуальне електоопалення являлись мешканці будинку, які і оплатили зі спільних коштів вказану роботу, про що також зазначено в контракті на виготовлення проекту реконструкції електромереж від 2 березня 2009 року, що був досліджений в судовому засіданні. Замовником в контракті вказані саме мешканці будинків, від імені яких діє голова асоціації. В зв'язку з цим на копіях деяких накладних та ордерів дійсно стоїть підпис голови правління, але також зазначено про те, що вона виступає від імені мешканців будинку та на цих документах відсутня печатка самого АСББ „Антей. В судовому засіданні також встановлено, що мешканці будинку не створювали та не реєстрували ніяких організацій, а тому при вирішенні деяких питань дійсно зазначалися дані самого відповідача, хоча при цьому використовувались кошти саме фізичних осіб, що погодились на встановлення індивідуального електроопалення.

З пояснень ОСОБА_8 та інших свідків вбачається також, що вказаний проект передбачав отримання відповідних дозволів на відключення від централізованої системи теплопостачання та встановлення індивідуального електроопалення і не потребував додаткових коштів, які самостійно витратили позивачі. Тим більше, що їх квартира була віднесена до першої черги квартир, в яких повинно було бути встановлено індивідуальне опалення, як визначено у вказаному проекті, що також був досліджений в судовому засіданні. Посилання позивачів на те, що при отриманні ними дозволів у них в жодній установі чи організації не виникло ніяких перешкод, не є доказом переведення будинків на альтернативне опалення за рахунок коштів місцевого бюджету, оскільки без реконструкції всієї мережі, як в самих будинках, так і за їх межами, вони б не отримали таких дозволів лише з технічних причин.

Також з його пояснень та представників відповідача вбачається, що проект передбачав проведення всіх робіт необхідних для переведення будинків на індивідуальне електроопалення, в тому числі і за межами будинку, проте їх мешканцями були оплачені за власні кошти лише роботи в самому будинку, так як мережі поза його межами є власністю відповідних організацій, які надають комунальні послуги. Разом з тим за кошти мешканців будинку був оплачений весь проект, так як без цього не могли бути розпочаті роботі, в тому числі і проведення по ньому комплексної державної експертизи, хоча в якості платника і вказана ОСОБА_7, проте її оплата проведена не по ордеру, а звичайній квитанції банку.

Так як переведення будинку на електроопалення вимагало заміни всієї електромережі в будинку та виконання інших робіт, повязаних з цим, що було передбачено проектом, то отримані від позивачів кошти в сумі 2250 грн. були витрачені не на облаштування індивідуального опалення в їх квартирі, а на зазначені вище роботи, оскільки без їх проведення це здійснити було б не можливо через невідповідність технічним умовам. Дана робота ще не закінчена, але після її завершення, ініціативна група повинно прозвітуватися про всі отримані та витрачені кошти, а тому позивачі отримають повний розрахунок щодо використання їх коштів.

Зазначені обставини також підтверджуються проведеними перевірками діяльності та використання коштів АСББ „Антей, в тому числі Смілянською міжрайонною прокуратурою, на вимогу якої була здійснена перевірка відділом КРУ в м. Сміла та Смілянському районі, яка також не виявила наявності коштів на рахунках відповідача чи їх використання на переведення будинків на індивідуальне електроопалення.

Суд не може прийняти до уваги посилання позивачів на те, що всі роботи по реконструкції електромереж були проведені за рахунок коштів, виділених з місцевого бюджету, зроблені на підставі відповіді управління ЖКГ Черкаської ОДА на адресу ОСОБА_4 про те, що відповідачу виділені та ним освоєні кошти в розмірі 103826 грн. З рішення виконкому Смілянської міської ради від 28 травня 2009 року вбачається, що КЖПВ „Наш дім було зобовязано в зв'язку з виділенням таких коштів внести зміни до титульного списку на проведення капітального ремонту житлового фонду, оскільки саме це підприємство отримало кошти, так як на той час являлось балансоутримувачем будинків. З відповіді КЖВП „Наш дім на звернення ОСОБА_9 вбачається, що кошти за рішенням від 28 травня 2009 року АСББ „Антей не виділялись, а були включені до титульного списку підприємства, яке уклало договір з Смілянським міським РЕМ ВАТ „Черкасиобленерго. Вказані обставини підтверджуються і поясненнями свідка ОСОБА_8 про те, що за рахунок коштів мешканців та на підставі укладеного ними договору з приватною фірмою проводилась заміна електромережі лише в самому будинку, а всі мережі поза його межами замінялись за кошти місцевого бюджету та замовником цих робіт було КЖВП „Наш дім.

Таким чином, АСББ „Антей не брав на себе ніяких зобовязань щодо виконання будь-яких робіт за отримані кошти від позивачів, не являється стороною по даних правовідносинах, а тому є неналежним відповідачем, хоча на протязі всього розгляду справи позивачі наполягали саме на цьому. В зв'язку з цим їх позовні вимоги задоволенню не підлягають, а щодо відшкодування моральної шкоди ще і з тих підстав, що моральна шкода може бути заподіяна конкретній особі, а не всім мешканцям квартири, які до того ж не довели в судовому засіданні чиї кошти були внесені і кому вони підлягали поверненню, не обґрунтували в чому саме вона полягала та її розмір. Крім того ст. 23 ЦК України визначає конкретні підстави для предявлення вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Вимоги про відшкодування судових витрат по справі позивачами не заявлялись.

На підставі ст. ст. 510, 527, 532, 542, 545 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Асоціації співвласників багатоповерхового будинку „Антей про стягнення 2250 грн. внаслідок невиконаних зобовязань та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча: І. А. Зайончковська