Справа № 2-446/11
Ухвала

Іменем України

"08" липня 2011 р.

суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач публічного акціонерного товариства УкрСиббанк звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ УкрСиббанк у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 а також накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам на праві приватної власності, посилаючись на те, що зобовязання за договором до даного часу не виконані, сума позову велика, а відповідачі ухиляються від виконання обовязків перед позивачем, не вживають будь-яких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява ПАТ УкрСиббанк про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 151 ЦПК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

В прохальній частині заяві про забезпечення позову не зазначено, власниками якого саме рухомого та нерухомого майна являються відповідачі, на яке необхідно накласти арешт, де воно знаходиться та його вартість.

Крім цього, у задоволенні заяви про тимчасове обмеження для відповідачів права виїзду за межі України до моменту виконання ними своїх зобовязань за кредитним договором суд вважає необхідним відмовити, оскільки необхідність забезпечення позову в цій частині не вмотивовано. Також суд позбавлений можливості перевірити наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження для відповідачів права виїзду за межі України може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: суддя