АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (ІV) Водопянов С.М.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника відповідача Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Шаніної Ірини Володимирівни,

представника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по відшкодуванню втраченого заробітку та щомісячних страхових виплат, компенсації, моральної шкоди та надання нової довідки про розмір страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «Кривбасзалізрудком») та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) про стягнення заборгованості по відшкодуванню втраченого заробітку та щомісячних страхових виплат, компенсації, моральної шкоди, посилаючись на те, що 04 липня 1986 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, у зв'язку з чим висновком ЛТЕК від 23.10.1986 року йому встановлено 25% втрати профпрацездатності та ВО «Кривбасруда» (правонаступник ВАТ «Кривбасзалізрудком») призначено страхові виплати у відшкодування втраченого заробітку.

Як вважає позивач, підприємство призначило й виплачувало відшкодування шкоди здоров'ю у зв'язку з втратою профпрацездатності без коригування його базового заробітку на коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, починаючи з 01.11.1992 року, а виплату щомісячних страхових сум у неправильному розмірі продовжило Відділення Фонду, якому було передано його особову справу.

Уточнивши та доповнивши позовні вимоги, позивач просив суд вважати перебіг позовної давності з листопада 2008 року, стягнути з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на його користь заборгованість із щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку за період з 01.11.1992 року по 01.04.2001 року в розмірі 9349,66 грн., компенсацію за період з 01.01.1998 року по 01.09.2010 року в розмірі 41232,42 грн., зобов'язати ВАТ «Кривбасзалізрудком» надати Відділенню Фонду нову довідку про розмір страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року в сумі 217,54 грн., стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн.; стягнути з Відділення Фонду на його користь заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року по 01.09.2010 року в розмірі 42760,05 грн., а також зобов'язати Відділення Фонду здійснювати щомісячні страхові виплати в розмірі 744,58 грн., починаючи з 01.09.2010 року до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2010 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано перебіг позовної давності з дня звернення ОСОБА_6 до суду з листопада 2008 року.

Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_6 одноразово заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з листопада 2005 року і до вересня 2010 року в сумі 29422,40 грн.

Зобов'язано Відділення Фонду виплачувати ОСОБА_6 щомісячно, починаючи з 01.09.2010 року, страхові виплати в сумі 744,58 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

Зобов'язано ВАТ «Кривбасзалізрудком» надати Відділенню Фонду у встановленому порядку нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_6 станом на 01.04.2001 року в сумі 217,54 грн.

Стягнуто з Відділення Фонду 120 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неврахування судом того, що ст. 16 ЦК України передбачено вичерпний перелік способів захисту порушеного права, до якого не входить зобов'язання вчинення певних дій, зокрема надання нової довідки про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку. Крім того, судом не враховано й те, що підстави для проведення перерахунку втраченого заробітку відсутні, оскільки фактичного підвищення заробітної плати по підприємству при підвищенні тарифних ставок та посадових окладів за оспорюваний період не відбулося.

В апеляційній скарзі відповідач Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом безпідставно залучено Відділення Фонду до участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи, не перевірено чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребувано відомості про нарахування та одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період, не надано належної правової оцінки економічному обґрунтуванню застосування або незастосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів за період з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивача - ОСОБА_7 просить апеляційні скарги відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював з жовтня 1985 року по жовтень 1986 року на шахті «Гвардійська» РУ ім. Р. Люксембург ВО «Кривбасруда» (правонаступник ВАТ «Кривбасзалізрудком») підземним бурильником.

04 липня 1986 року з ним стався нещасний випадок на виробництві (акт № 27 від 05.08.1986 року), наслідком якого стала втрата професійної працездатності.

Згідно висновку ЛТЕК від 23.10.1986 року йому встановлено 25% втрати профпрацездатності з 23.10.1986 року. Відсоток втрати професійної працездатності не змінювався й на час ухвалення рішення становить 25%.

Підприємство призначило ОСОБА_6 щомісячні виплати в рахунок відшкодування шкоди, виходячи із його базового середнього заробітку, розрахованого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 1992 року № 276 за січень-квітень 1992 року за професією позивача в сумі 10242 крб. із урахуванням 25% втрати професійної працездатності.

На час передачі справи до Відділення Фонду 29.11.2001 року щомісячна сума відшкодування шкоди склала 46,15 грн. (а.с. 25), з урахуванням 25% втрати професійної працездатності та із застосуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і заробітної плати на підприємстві за професією позивача.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, перерахунку підприємством відшкодування втраченого заробітку з 01 листопада 1992 року, що потягло неправильне нарахування та виплату з часу передачі особової справи до Відділення Фонду - страхових виплат Відділенням Фонду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_6 про стягнення заборгованості із страхових виплат, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством при перерахунку позивачеві розміру відшкодування шкоди, неправомірно не застосовані коефіцієнти: 2,55 - з 01.11.1992 року; 2 - з 01.07.1994 року,4 2,5 - з 01.01.1996 року; 1,25 - з 01.06.1997 року.

Після передачі особової справи до Відділення Фонду, останнє також неправильно виплачувало страхові суми.

Проте з такими висновками погодитися неможна, оскільки до них суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці» та Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (далі - Правила), чинних на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої працівникові ушкодженням здоров'я, складається з виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, що діяла до 24.10.1997 року, втрачений заробіток підлягає коригуванню у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

В редакції Правил від 03.10.1997 року зазначено, що перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника після підвищення тарифних ставок за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Галузеві угоди 1996-2000 рр. також передбачали, що перерахунок розміру відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, проводиться одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнти фактичного підвищення заробітної плати за даною професією.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність перерахунку призначених позивачеві підприємством сум втраченого заробітку, починаючи з 01.11.1992 року на коефіцієнт підвищення тарифних ставок (посадових окладів) - 2,55, з 01.07.1994 року - 2, з 01.01.1996 року - 2,5 та з 01.06.1997 року - 1,25.

При цьому, суд не врахував вищезазначені положення Закону.

У 1992 році згідно сумісних постанов адміністрації і профспілкового комітету ВО «Кривбасруда» були підвищені тарифні ставки і посадові оклади на коефіцієнти 1,25 та 1,75 (а.с. 72, 73), що не суперечить Закону. Необхідність застосування коефіцієнту 2,55 з 01.11.1992 року жодним доказом не підтверджена.

Застосувавши коефіцієнт 2 з 01.07.1994 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 04.07.1994 року, суд першої інстанції не врахував, що зазначена постанова носила рекомендаційний характер і збільшення тарифів і посадових окладів підприємство провело, виходячи із фінансової можливості, без збільшення фонду оплати праці за рахунок перегляду структури заробітної плати.

Отже, висновок суду про необхідність перерахування втраченого заробітку на даний коефіцієнт не є обґрунтованим.

Перерахувавши розмір відшкодування шкоди на коефіцієнти 2,5 та 1,25, суд не врахував, що після введення договірної заробітної плати, підвищення заробітної плати фактично не проводилось у зв'язку з тим, що при зростанні тарифних ставок і посадових окладів з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній плати в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувались інші складові заробітної плати) без зміни їх загального розміру.

Оскільки в оскаржуваний період 1992-2000 років підприємством правильно застосовані коефіцієнти при здійсненні перерахування щомісячних виплат відшкодування шкоди, та правильно визначений розмір страхових виплат станом на час передачі особової справи до Відділення Фонду в сумі 46,15 грн., у суду не було підстав для перерахування цих платежів за період з 01.11.1992 року по 01.05.2000 року та стягнення з ВАТ «Кривбасзалізрудком» заборгованості із відшкодування втраченого заробітку.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зобов'язання ВАТ «Кривбасзалізрудком» надати до Відділення Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_6 станом на 01.04.2001 року в сумі 217,54 грн., а тому висновок суду першої інстанції про зобов'язання ВАТ «Кривбасзалізрудком» надати таку довідку є необґрунтованим.

Виходячи із розміру страхового відшкодування в сумі 46,15 грн., Відділення Фонду відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХIV від 23.09.1999р. здійснювало ОСОБА_6 щомісячні виплати із застосуванням коефіцієнтів зростання реальної заробітної плати в галузях національної економіки, встановлених постановами правління Фонду, які прийняті в межах його компетенції і є обов'язковими для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Згідно з п.п. 4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці і соціальної політики України й затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31 січня 2002 р. № 7 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок) при проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 01 березня кожного року середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому, відкоригована середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахунок максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Аналогічна норма міститься й в новій редакції Порядку (2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що Відділенням Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: з 01 березня 2002 року на коефіцієнт 1,193, з 01 березня 2003 року на коефіцієнт 1,182, з 01 березня 2004 року на коефіцієнт 1,152, з 01 березня 2005 року на коефіцієнт 1,238, з 01 березня 2006 року на коефіцієнт 1,203, з 01 березня 2007 року на коефіцієнт 1,183, з 01 березня 2008 року на коефіцієнт 1,125, з 01 березня 2009 року на коефіцієнт 1,063, з 01.03.2010 року на коефіцієнт 1.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відділення Фонду на користь ОСОБА_6 заборгованості із щомісячних страхових виплат за період з листопада 2005 року до вересня 2010 року та зобов'язання останнього виплачувати позивачу щомісячно, починаючи з 01.09.2010 року страхові виплати в сумі 744,58 грн.

Враховуючи те, що суд при вирішенні спору неправильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2010 року в частині задоволення позову ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з щомісячних страхових виплат, перерахунок їх розміру та зобов'язання надати нову довідку про розмір страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року, а також стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з щомісячних страхових виплат, перерахунок їх розміру та зобов'язання надати нову довідку про розмір страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року, а також в стягненні витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: