АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Петешенкової М.Ю., Басуєвої Т.А.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства „Дніпропетровський проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України ДП „Дніпрозалізничпроект (далі ДП „Дніпропетровський ПВІЗТУ) про визнання переведення на іншу роботу незаконним, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ДП „Дніпропетровський ПВІЗТУ про визнання переведення на іншу роботу незаконним, мотивуючи його тим, що вона з 15 травня 2003 року була прийнята на роботу до відповідача по переведенню з ДП „Придніпровська залізниця на посаду інженера П категорії в технічний відділ. 01 листопада 2004 року була призначена інженером 1 категорії технічного відділу. 06 квітня 2010 року вона вийшла із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на своє робоче місце, але приступити до роботи, яку виконувала до декретної відпустки, згідно посадової інструкції, не змогла, оскільки на її місці працює інша людина.

Посилаючись на те, що її фактично перевели на інше місце робоче місце і зобовязали виконувати іншу роботу, просить визнати переведення її на іншу роботу незаконним, поновити на посаді інженера 1 категорії технічного відділу з виконанням обовязків у відповідності до посадової інструкції від 01 листопада 2004 року. Вважає, що їй завдано моральну шкоду, а тому просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок моральної шкоди 5.000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Частинами 1,2 ст.32 КЗпП України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в іншій структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоровя.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_2 з 15 травня 2003 року перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працюючи інженером 1 категорії технічного відділу.

З 02 липня 2007 року по 04 квітня 2010 року позивачка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

06 квітня 2010 року ОСОБА_2 вийшла на роботу. Працює на посаді інженера 1 категорії технічного відділу з виконанням обовязків у відповідності до її посадової інструкції. Адміністрація ДП „Дніпропетровський ПВІЗТУ здійснила лише переміщення позивачки на інше робоче місце в межах одного відділу на тому ж підприємстві.

Наказів про переведення ОСОБА_2 на іншу посаду ДП „Дніпропетровський ПВІЗТУ не видавалось.

Відповідно до посадової інструкції на інженера 1 категорії ОСОБА_2, в обовязки останньої входить безпосередня участь в процесі автоматизації планово-виробничих робіт: проектування, розробка та створення бази даних договорів на проектні роботи, облік укладених договорів, їх оплати, підписання актів, аналіз, класифікування та вибірка їх за різними ознаками; поточна робота з ведення бази договорів та іншої документації планово-виробничої діяльності. Окремі доручення начальника технічного відділу; дотримування трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку.

З листа ДП „Придніпровська залізниця від 10 серпня 2010 року №НЗК-9/451 вбачається, що після виходу позивачки з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку їй було надане робоче місце в технічному відділі, де вона працювала до перебування у відпустці, за нею була збережена посада інженера 1 категорії технічного відділу, був збережений посадовий оклад.

В звязку з виробничою необхідністю під час відпустки ОСОБА_2 відбулося переміщення працівників і її робоче місце, яке тимчасово розміщалось в кабінеті начальника технічного відділу, було винесене з кабінету начальника відділу у кабінет технічного відділу, саме на те місце, де вона розпочинала свою трудову діяльність в інституті(а.с.26).

Визначаючи місце роботи ОСОБА_2 у іншому кабінеті відповідачем були дотримані вимоги ст.32 КЗпП України, а саме: її робоче місце було визначено в межах технічного відділу підприємства зі збереженням посадових обовязків у межах тієї ж спеціальності, кваліфікації та обовязків, передбачених посадовою інструкцією, із збереженням розміру заробітної плати.

Таким чином, ДП „Дніпропетровський ПВІЗТУ не було допущено ніяких порушень трудового законодавства, оскільки ОСОБА_2 не було переведено на іншу роботу, а було переміщено її робоче місце у інше приміщення технічного відділу підприємства.

За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні її позову.

При розгляді справи судом першої інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скаргах доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що немає підстав для скасування правильно постановленого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: