Справа № 2-592/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2011 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1; І.А.

при секретарі Павлюченко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним та визнання права власності,

встановив:

20 грудня 2010 року між сторонами укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу 7/10 частин будинку № 14 по вул. Кударя в м. Сміла за 35 000 грн., які належать продавцю на підставі договору дарування від 25 травня 1984 року, посвідченого Смілянською державною нотаріальною конторою. Інші 3/10 частини вказаного будинку належать позивачу на підставі рішення Смілянського міськрайсуду від 1 червня 2010 року. Присадибна земельна ділянка загальною площею 0,1252 га має кадастровий номер.

Позивач просить визнати вказаний договір дійсним та визнати за ним право власності на придбане за ним нерухоме майно, оскільки після посвідчення договору дарування співвласниками будинку було проведено його переобладнання і вказані будівельні роботи були прийняті в експлуатацію, але не видано належного правовстановлюючого документа, що перешкоджає оформленню даного договору в нотаріальній конторі, в зв'язку з чим відповідач не виконує своїх зобовязань по ньому.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

За ст. ст. 638-640, 655 ЦК України договір є укладеним в момент досягнення сторонами згоди по всіх істотних його умовах та за договором купівлі-продажу одна сторона передає майно та отримує кошти, а інша отримує майно та сплачує за нього кошти.

Судом встановлено, що на момент надання розписки, сторони домовились по всіх істотних умовах та позивач передав кошти, а відповідач майно та документи на нього, так як перший користується всім будинком та присадибною земельною ділянкою, а колишній власник - не має претензій до нього та майна.

Таким чином договір між сторонами фактично відбувся 20 грудня 2010 року, оскільки сторони досягли домовленості по всіх істотних його умовах та виконали всі необхідні дії для його вчинення.

Так як після посвідчення договору дарування співвласниками було здійснено переобладнання будинку і згідно акту прийняття індивідуального будинковолодіння від 29 липня 1996 року їх прийнято в експлуатацію, суд вважає, що продавець набув право на належне йому нерухоме майно і воно не являється самочинним.

Суд вважає, що не оформлення належним чином договору, незважаючи на підстави цього, порушує права позивача та не впливає на саму його суть. Саме з таких підстав, коли одна сторона, не вчиняючи ніяких дій, фактично відмовляється від нотаріального посвідчення договору, ст. 220 ЦК України передбачає можливість визнання його дійсним в судовому порядку.

На підставі ст. ст. 220, 638-640, 651, 655 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 130, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 7/10 частин будинковолодіння № 14 по вул. Кударя в м. Сміла, що відбувся 20 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/10 частин будинку № 14 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Кударя в м. Сміла, що знаходяться на присадибній земельній ділянці загальною площею 0,1252 га, кадастровий номер якої :09:001:0262.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча: І. А. Зайончковська