Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-4253/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2011 року. м.Рівне.

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Сахарик М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала і пояснила суду, що після смерті матері відповідача ОСОБА_4 залишилося спадкове майно-житловий будинок та надвірні будівлі в АДРЕСА_1 , які вона заповіла в рівних долях відповідачу та його сестрам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , внучці ОСОБА_1 та дружині покійного брата ОСОБА_7 . Відповідач та ОСОБА_5 встановили право власності на свої долі в спадщині. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину. Покійні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за життя не прийняли спадщину та не відмовилися від спадщини в установлений законом строк на користь позивача. На даний час відповідач є єдиним спадкоємцем першої черги по закону на 40/100 спадкового майна його померлих сестер ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги і пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 . 08 листопада 1988 року ОСОБА_4 залишила нотаріально посвідчений заповіт, яким належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла в рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їй. Після смерті ОСОБА_4 вона прийняла спадкове майно, оскільки проживала разом з спадкодавцем та зареєстрована в спадковому будинку з 1957 року по даний час. Рішенням Рівненського міського суду від 10 квітня 1991 року за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до неї, їм було продовжено строк для прийняття спадщини і визнано право кожного на 20/100 частин житлового будинку. У мотивувальній частині рішення зазначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від належної їм долі у спадщині на її користь. Із листа Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 07.04.2011 року їй стало відомо проте, що знову відкрита спадщина, про прийняття якої за законом звернувся ОСОБА_3 , який вже оформив своє право на 20/100 частин житлового будинку. Свою частку на 20/100 частин будинку вона не оформила. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно 60/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4 .

Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

За нотаріально посвідченим заповітом від 08 вересня 1988 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Олинець Т.І.- ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла належний їй на приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в рівних долях ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , тобто по 20/100 частини будинку кожному.

В описовій частині рішення Рівненського міського суду від 10 квітня 1991 року зазначено, що притягнуті до участі у справі як треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявили, що вони відмовляються від належної їм спадщини на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 525, 549, 553, 554 ЦК України 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 днем відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємець за законом або заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або заповітом. Вважається, що відмовився від спадщини також спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини /ст. 549 ЦК України 1963 року/. У разі не прийняття спадщини за законом або заповітом, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних долях.

Спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 прийняла свою долю спадщини-20/100 частин будинку, так-як фактично вступила у володіння спадковим майном. Піврічний строк відмови від спадщини на даний час померлими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які за життя не прийняли спадщину та не відмовилися в установлений законом строк від спадщини на користь позивача закінчився 08 травня 1990 року. Мотивувальна частина рішення суду не має обов`язкового значення.

За таких обставин позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог по сплаті державного мита в розмірі 566 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-209,215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно 20/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі, по сплаті державного мита в розмірі 566 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.