Справа №22-ц-3304/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Воробйова
УХВАЛА

Іменем України

06.06.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М.., ОСОБА_2

при секретарі : Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Встановила :

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 16.03.2007 року уклав з відповідачем договір позики, за яким він передав останньому грошові кошти у розмірі 85850 грн., які на той час були еквівалентні 17 000 дол.США. Договором визначено строк виконання договору-16.07.2007 року.

В обумовлений строк відповідач грошові кошти не повернув.

На неодноразові звернення позивача про повернення коштів відповідач зобовзувався повернути його найближчим часом, але свої зобовязання не виконав.

21.07.2009 року сторони погодили порядок погашення боргу. Відповідач взяв на себе зобовязання повністю виплатити борг не пізніше 18.10.2009 року. Проте відповідач свої боргові зобовязання не виконав.

Просив стягнути з відповідача суму боргу, інфляційні витрати та 3% річних, всього - 222524 ,04 грн. та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 04.03.2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача борг по поверненню позики у розмірі 134453 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення у розмірі 50004,58 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 8147,92 грн.

Стягнуто витрати по оплаті судового збору у сумі 1471,35 грн., витрати на ІТЗ у сумі 103,86 грн.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 16.03.2007 року сторони уклали договір позики, за яким ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 85850 грн., які на той час були еквівалентні 17 000 дол.США. Строк виконання договору-16.07.2007 року.

21.07.2009 року сторони додатково визначили порядок погашення боргу.

ОСОБА_3 зобовячався не пізніше 18.10.2009 року повернути ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 17000 дол.США.

Задовольняючи вимоги позивача, суд обґрунтовано виходив з положень ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 , ст..625 ЦК України та прийшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми.

Колегія також погоджується з розрахунком розміру інфляції та 3% річних, наведеним в рішенні суду, а також визначенням періоду, за який необхідно проводити даний розрахунок.

Доводи позивача про те, що позивачем пропущено строк для стягнення боргу обґрунтовано відхилено судом.

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В п.1 договору про порядок погашення боргу від 21.07.2009 року ОСОБА_3 визнав свою заборгованість перед ОСОБА_5 за нотаріально засвідченим договором позики від 16.03.2007 року (а.с.48).

Висновок суду, що у такий спосіб боржник перервав трирічний строк позовної давності колегія вважає обґрунтованим.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача, що позивач своїми діями позбавив можливості відповідача виконати умови договору позики, оскільки не надав банківський рахунок, на який слід перерахувати борг, спростовується матеріалами справи і, зокрема, змістом договору про порядок погашення боргу від 21.07.2009 року.

Посилання відповідача на ту обставину, що судом безпідставно визначено суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції є необґрунтованим. За договором позики ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 85850 грн. При цьому, пунктом 3 договору сторони визначили, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 17000 дол.США за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -