РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-771/11

04 серпня 2011 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,

при секретарі Лось Н.О.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» та Виробничої приватної фірми «Житомирліфт-1» про списання заборгованості з особистих рахунків споживача послуг,

в с т а н о в и в:

13.04.2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» та Виробничої приватної фірми «Житомирліфт-1» про списання заборгованості з особистих рахунків споживача послуг, у якому просить зобовязати КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» списати з особистого рахунку ОСОБА_3 суму незаконно нарахованої заборгованості в розмірі 78 грн. 07 коп.; визнати угоду на поточний ремонт ліфта від 06.12.2006 року між ОСОБА_2 та ВПФ «Житомирліфт-1» недійсною з 14.11.2008 року та зобовязати ВПФ «Житомирліфт-1» списати з особистого рахунку ОСОБА_4 суму незаконно нарахованої після 14.11.2008 року заборгованості в розмірі 329 грн. 83 коп., а також просить стягнути солідарно з відповідачів суму судових витрат.

Свої вимоги до КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» обґрунтовує тим, що з 01.10.2004 року теплопостачання до його будинку надавалося Будинкоуправлінням № 3 Новоград-Волинського КЕЧ району відповідно до «Договору про надання населенню послуг з теплопостачання». На початку січня 2008 року йому передали рахунок на оплату послуг з теплопостачання за грудень 2007 року з повідомленням про необхідність складання нового договору на теплопостачання. При ознайомлені з рахунком виявив, що за грудень 2007 року йому не нарахована пільга 50%. У звязку з цим позивач відмовився укладати договір. Після розмови з працівником КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго», яка запевнила його, що вони зроблять перерахунок, він погодився укласти договір однак сплатив платежі з відрахуванням 50% пільги. Але працівники не виконали обіцянку, 50% пільга не була зарахована та у його рахунку з січня 2008 року зявилася заборгованість у розмірі 74 грн. 73 коп.. Тому звернувся до суду з даним позовом про списання заборгованості.

Позовні вимоги до ВПФ «Житомирліфт-1» обґрунтовує тим, що 06.12.2006 року була укладена «Угода на поточний ремонт ліфту». При укладанні зазначеної угоди між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості, що відповідач надасть йому пільгу 50% у сплаті за ремонт ліфту та письмової що Угода припиняє свою дію при припиненні користування даним житлом користувачем. У вересні 2007 року він отримав рахунок з повідомленням, що надання 50% пільги тимчасово припиняється, оскільки питання про надання пільг на даний час вирішується міськвиконкомом. Позивач зазначає, що йому відповідачем було порекомендовано сплачувати рахунки з урахуванням 50% пільги, тому він, згідно цих рекомендацій і сплачував. На даний час відповідачем не вирішено питання про надання пільг та позивач вже поживає в м. Києві, тому вирішив розірвати Угоду. 14.11.2008 року він повідомив відповідача про розірвання Угоди в односторонньому порядку, у звязку з тим, що він та члени його сімї не користуються житлом. На даний час заборгованість за ненаданими пільгами становить 65 грн. 05 коп.. З листопада 2008 року позивач не сплачує квитанції, оскільки вважає, що Угода між ними розірвана. Але відповідач, не зважаючи на це, нарахував йому заборгованість у розмірі 344 грн. 09 коп.. Позивач вважає, що по вині відповідача його позбавлено права на отримання пільги у розмірі 50% на сплату за обслуговування ліфта, він та його родина не користуються житлом і, відповідно, ліфтом, оскілки проживають у Києві, тому просить визнати Угоду недійсною з 14.11.2008 року та просить зобовязати ВПФ «Житомирліфт-1» списати з його особистого рахунку заборгованість у розмірі 329 грн. 85 коп..

Позивач у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 30, 78).

У судовому засіданні представник КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» ОСОБА_1 позов не визнала, надала до суду заперечення на позовну заяву (а.с. 33-44) та дала пояснення щодо нього. Представник ВПФ «Житомирліфт-1» також позов не визнав та надав своє заперечення (а.с. 74-77).

Суд, заслухавши представників відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобовязання КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» списати з особистого рахунку ОСОБА_3 суму незаконно нарахованої заборгованості в розмірі 78 грн. 07 коп. судом встановлено наступне.

Згідно рішення Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 14.11.2007 року № 415 приміщення котельні «Новітер», що знаходиться за адресою: вул. Рибалка, 10, м. Новоград-Волинський, та яка обслуговує будинок позивача, передано на баланс орендному підприємству «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» (а.с. 40). Ознайомившись з актом приймання-передачі в оренду ТЦ «Новітер» вбачається, що приймання-передача котельні здійснювалося в зимовий період під час опалювального сезону (а.с. 42).

04.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 12). 04.01.2008 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою у якій просив надати йому пільгу як ветерану військової служби з 01.12.2007 року (а.с. 43). 08.08.2011 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою заявою у якій просив списати заборгованість у розмірі 74 грн. 73 коп. 12.08.2008 року КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» повідомило ОСОБА_2 про те, що списання заборгованості не можливе, оскільки нарахування пільг проводиться з дати подання відповідної заяви про їх надання.

Ч. 1 та 2 п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачає, що у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником.

У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу.

Отже, ОСОБА_2 подав документ, що підтверджує право на пільгу, 04.01.2008 року, тому у задоволенні позовної вимоги до КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» про зобовязання КП «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» списати з особистого рахунку ОСОБА_3 суму незаконно нарахованої заборгованості в розмірі 78 грн. 07 коп., яка виникла до 04.01.2008 року, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 до ВПФ «Житомирліфт-1» про визнання Угоди на поточний ремонт ліфту недійсною та зобовязання відповідача спитати з особистого рахунку ОСОБА_2 незаконно нарахованої заборгованості у розмірі 329 грн. 83 коп. встановлено наступне.

06.12.2006 року між ОСОБА_2 та ВПФ «Житомирліфт-1» було укладено Угоду про поточний ремонт ліфту (а.с. 15). Згідно зазначеної угоди ОСОБА_2 узяв на себе зобовязання сплачувати 14 грн. 64 коп. щомісячно на рахунок ВПФ «Житомирліфт-1». ВПФ «Житомирліфт-1», у свою чергу, взяло на себе зобовязання обслуговувати ліфт.

14.11.2008 року ОСОБА_2 повідомив ВПФ «Житомирліфт-1» про розірвання угоди в односторонньому порядку, обґрунтовуючи тим, що на даний час проживає в м. Києві і ліфтом не користується та тим, що йому не застосовується 50% пільга як ветерану військової служби (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та члени його сімї являються власниками квартири № 104, що знаходиться за адресою: віл. Рибалко, 9, м. Новоград-Волинський (а.с. 7).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг у тому числі відносяться і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

П. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. П. 5 ч. 3 ст. 20 цього ж закону зобовязує споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

П. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дійсно передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, згідно листів Державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.09.1999, від 23.09.1999 та від 22.12.2001 роки "Про звільнення від оплати за комунальні послуги при тимчасовій відсутності членів сімї споживача" розяснено, що таке звільнення можливе лише щодо теплопостачання, водовідведення, газовідведення, оскільки відключення та опломбовування запірних вентилів відбувається у приміщені споживача та за його рахунок. Оскільки житлово-комунальну послугу у вигляді утримання ліфту не можливо відокремити для конкретного споживача то, на думку суду, не можливо такого споживача й звільнити від сплати наданої послуги.

Крім цього, відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій зобовязані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Крім того слід зазначити, що відповідно до п. 5.4. Угоди на поточний ремонт ліфту, угода припиняє свою дію при припиненні користування даним житлом користувачем. Оскільки ОСОБА_2 являється власником квартири, то і права користування даним житлом він не позбавлений.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем ВПФ «Житомирліфт-1» неправомірно було відмовлено у наданні 50% пільги на сплату послуг з обслуговування ліфту судом встановлено наступне.

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560. Згідно зазначеного переліку, роботи з технічного обслуговування ліфтів є складовою послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У випадку виведення її в окрему послугу пільги на неї не надаються. Згідно рішення Новоград-Волинської міської ради від 14.02.2001 року обслуговування ліфтів виведено в окрему послугу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання Угоди на поточний ремонт ліфту недійсною та зобовязання відповідача спитати з особистого рахунку ОСОБА_2 незаконно нарахованої заборгованості у розмірі 329 грн. 83 коп. слід відмовити.

Оскільки в основній частині позову відмовлено, то в силу статті 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 211-215 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» та Виробничої приватної фірми «Житомирліфт-1» про списання заборгованості з особистих рахунків споживача послуг відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошена його вступна і резолютивна частини у судовому засіданні 04.08.2011 року.

Повний текст рішення складено 09.08.2011 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення, позивачем з дня отримання його копії.

Головуючий: О.М. Коцюба