Справа 2-80/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2011 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

11 лютого 2011 року Донецька область

Дружківський міський суд

У складі: головуючого судді Сєрікової О.О.

при секретарі Віслогузовій Т.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Дружківки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 Даніани Юріївни про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та продовження строку на прийняття спадщини, в якому вказала такі обставини.

25 січня 2010 року померла її донька ОСОБА_5.

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири, розташованої по вулиці Красноармійська 12-10 та квартири, розташованої по вулиці Радченко 48-5 в місті Дружківка Донецької області. У померлої залишилося двоє спадкоємців першої черги- її дітей: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 Даніани Юріївни ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вона дізналася, що відповідачам 13 жовтня 2010 року Дружківською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на ? частку кожному.

Відповідачі при поданні заяви до Дружківської нотаріальної контори про прийняття спадщини приховали той факт, що у померлої є рідна мати.

Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

Вона вважає, що відповідачі не мали права успадковувати по ? частці майна, а тільки по 1/3 частині. По цій причині просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2010 року на імя ОСОБА_4 Даніани Юріївні та ОСОБА_6.

Після смерті доньки вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що якщо вона являється матірю спадкодавця, їй не потрібно подавати заяву про прийняття спадщини.

Крім того, вона мешкає в ОСОБА_7, являється людиною похилого віку і тривалий час хворіє.

Просить встановити їй додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважає, що він пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги і пояснила, що 25 січня 2010 року померла її донька. Вона приїздила на похорон і поховала доньку. Після поховання вона розмовляла з онуками, була дуже розстроєна і тому сказала, що спадщина їй не потрібна. 10 березня 2010 року вона виїхала до ОСОБА_7, де мешкає. З 10 квітня по червень місяць знаходилася на лікуванні. В жовтні місяці приїхала в Дружківку і їй стало відомо, що онуки оформили спадщину на себе. Вона обурилась и вирішила звернутися до суду. Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на онуків і визначити їй додатковий строк у три місяці, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги і пояснив, що відповідачка являється його бабусею. Після смерті матері вона приїхала і ховала її. Знаходилася у них до березня 2010 року. Вони неодноразово розмовляли з нею за спадщину і бабуся завіряла, що спадщина їй не потрібна, оскільки вона мешкає в ОСОБА_7. Після відїзду бабусі вони з сестрою подали заяви про прийняття спадщини. Вони не приховували того факту, що у померлої є мати, яка являється громадянкою ОСОБА_7 і там мешкає. У встановлений законом строк позивач не надала заяви про прийняття спадщини, що могла зробити за місцем свого мешкання. Причини, на які посилається позивач, не можна віднести до поважних. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник неповнолітнього відповідача в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги позивача обмежують права неповнолітньої і з урахуванням інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 просить винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони. Дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право власності на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 померла 25 січня 2010 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблений актовий запис за №94.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 13 жовтня 2010 року державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори і зареєстрованим в реєстрі за №1-2012, спадкоємцями майна ОСОБА_5, є її дочка ОСОБА_4 Даніана Юріївна та син ОСОБА_2, на майно, що складається з квартири №5 житлового будинку №48 по вулиці Радченко в місті Дружківці Донецької області.

Свідоцтвом про право на спадщину від 13 жовтня 2010 року, виданим державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори і зареєстрованим в реєстрі за №1-2013, спадкоємцями майна ОСОБА_5, є її дочка ОСОБА_4 Даніана Юріївна та син ОСОБА_2, на майно, що складається з квартири №10 житлового будинку №12 по вулиці Красноармійській в місті Дружківці Донецької області.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Даніана Юріївна являються дітьми померлої, тому вони являються спадкоємцями першої черги і мають право на спадкування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивач не надала суду доказів, з яких причин свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачам, повинно бути визнане недійсним. Тому в цій частині позову їй необхідно відмовити.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні із пояснень позивача вбачається, що вона до березня місяця 2010 року знаходилася в місті Дружківці, і мала можливість звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Суд вважає, що позивач не надала суду доказів поважності причин пропуску нею строку на прийняття спадщини, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 1272, 1301 ЦК України,

суд

Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 Даніани Юріївни про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 13 жовтня 2010 року державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори та зареєстрованих в реєстрах за №1-2012, 1-2013 недійсними та визначення додаткового строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення рішення., якщо впродовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом в разі подання апеляційної скарги.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя: О. О. Сєрікова