АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 48 (ІУ) Свистунова О.В.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, посилаючись на те, що їхня з відповідачем донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчаючись на четвертому курсі денної форми у Криворізькому медичному коледжі, потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач, як батько, відмовляється надавати таку допомогу добровільно. А тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки до закінчення нею навчання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як повнолітньої, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) з 30 березня 2011 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 188,20 грн.

Рішення суду допущено до негайного виконанню в межах платежів за один місяць.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неврахування судом положень ст. 199 СК України, якою передбачено умову утримання батьками повнолітніх дітей у зв'язку з їх навчанням - здатність надавати матеріальну допомогу. Однак, суд не врахував, що він не здатен надавати таку матеріальну допомогу, на відміну від працюючої матері дитини, оскільки не працює, пенсії не отримує, є інвалідом 2-ї групи, тоді як донька навчається на бюджетній основі, отримує стипендію, а також пенсію у зв'язку з інвалідністю. Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір, не врахувавши, що він є інвалідом 2-ї групи й звільнений від сплати останнього.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на теперішній час, ОСОБА_4 навчається на четвертому курсі денної форми навчання у Криворізькому медичному коледжі, вищий медичний навчальний заклад І-ІІ рівнів акредитації за спеціальністю - «Сестринська справа», за бюджетним фінансуванням та отримує стипендію.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив зі здатності відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив усю сукупність юридичних фактів, потрібних для задоволення позову.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Обов'язок з доведення вказаних обставин, як це передбачено ч.1 ст. 60 ЦПК України, покладається на ту сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи відповідач ОСОБА_3 на момент розгляду справи не працює, оскільки за станом здоров'я звільнений з роботи, доходів не має, ним тільки подані документи до Пенсійного Фонду для призначення пенсії.

Вказане свідчить про відсутність у відповідача заробітку та будь-яких інших доходів, що спростовує аргументи позивачки щодо його матеріального забезпечення й є підтвердженням відсутності у нього змоги надавати матеріальну допомогу своїй дружині на утримання ОСОБА_4, яка продовжує навчання.

Доказів в підтвердження працевлаштування відповідача та отримання ним заробітку (доходів) позивачкою ані суду першої, ані апеляційної інстанцій не надано.

Висновок районного суду про те, що відповідач раніше працював й отримував заробітну плату, а також можливість отримання ним пенсії в майбутньому не є доказом наявності у відповідача змоги надавати матеріальну допомогу позивачці та підставою для стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Крім того, не погоджується колегія суддів й з висновком суду щодо доведеності потреби ОСОБА_4 у зв'язку з її навчанням в матеріальній допомозі від відповідача, оскільки така потреба має бути пов'язаною з навчанням, а про її наявність можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо.

Матеріалами ж справи спростовано потребу ОСОБА_4 у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням, оскільки вона навчається у Криворізькому медичному коледжі за бюджетним фінансуванням та отримує стипендію, в середньому - 813 грн. (а.с. 35), забезпеченням житлом у зв'язку з навчанням не потребує.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.3, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 СК України та враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору як інвалід другої групи, то судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2011 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: