Справа № 2-з-146/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2011 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудков С. В.

при секретарі Ануфрієвій Н.М., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У заяві вказав, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого склалася заборгованість в сумі 7039 грн. 44 коп. Заявник побоюється, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, буде унеможливлене виконання рішення суду.

Позивач прохає накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов»язань.

Ознайомившись з заявою, матеріалами позовної заяви, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів при вирішенні цивільних справ визначені Цмвільним процесуальним крдексом України, у тому числі щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Перелік заходів забезпечення позову визначено ст.152 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Серед видів забезпечення позову стаття 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїду за межі України.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року з відповідними змінами регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України.

Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Положення вищевказаних норм права не передбачають за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника.

Таким чином, підстави для застосовувати такого заходу забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у зв»язку з порушенням у суді цивільної справи, відсутні.

Що стосується вимог ПАТ КБ „ПриватБанк про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, то заявник належним чином не обгрунтував необхідність застосування даного виду забезпечення позову, не надав жодних відомостей, які необхідні для забезпечення позову, зокрема, не зазначив точні склад та вартість майна, його місцезнаходження, про те, що майно дійсно належить боржнику, відсутні відомості про грошові рахунки боржника тощо. За таких обставин неможливо накласти арешт, визначитись чи буде даний вид забезпечення позову співмірним з заявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХ В А Л И В:

Заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з моменту проголошення або отримання копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 С. В.