Справа № 2-2053/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

18 жовтня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Бреславець І.В.,

за участю:

прокурора Винниченко І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом прокурора Октябрського району міста Полтави в інтересах держави в особі Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Октябрського району м. Полтави 16 червня 2011 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом в інтересах держави в особі Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Посилався на те, що в вересні 2003 року відповідач ОСОБА_2 була зарахована на навчання за державним замовленням до Полтавського державного педагогічного університету імені ОСОБА_3, а 01 жовтня 2004 року між відповідачем та ПДПУ укладено угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, згідно якої ОСОБА_2 зобовязувалася відпрацювати не менше трьох років.

Вказував, що по закінченню навчання відповідач на гарантоване їй місце роботи не зявилася, отже порушила умови угоди.

В поданій до суду позовній заяві прокурор просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3 вартість навчання в сумі 9078 грн. 69 коп. та покласти на відповідача судові витрати.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, пояснила, що за місцем роботи своєчасно не зявилася за станом здоровя, в подальшому посада не була вільною, тому вимушена була знати роботу в іншому професійно-технічному училищі, де і зараз працює. В задоволенні позовних вимог просила відмовити та враховувати, що по закінченню навчання працює в державному навчальному закладі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 01 вересня 2003 року згідно з наказом № 105-ст від 04 серпня 2003 року була зарахована на навчання за державним замовленням до Полтавського державного педагогічного університету імені ОСОБА_3.

Також встановлено, що 01 жовтня 204 року між Полтавським державним педагогічним університетом імені ОСОБА_3 та відповідачем укладено угоду № 592 про підготовку фахівця з вищою освітою. Згідно з умовами угоди відповідач ОСОБА_2 зобовязалася прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Як встановлено судом, згідно довідки про працевлаштування № 15 від 25 березня 2008 року, виданої ПТУ № 10, відповідача ОСОБА_2 було направлено на посаду викладача психології з 15 серпня 2008 року.

Також встановлено та не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні, що ОСОБА_2 закінчила навчання, отримала диплом ТА № 34537197, але з 15 серпня 2008 року до роботи на даній посаді ПТУ № 10 не приступила.

Відповідно до ст. 52 Закону України Про освітувипускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений п. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року N 77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.96 року за N 992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням".

Згідно з п. п. 6, 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання.

Як встановлено судом, відповідачу ОСОБА_2 в період по 01 липня 2008 року згідно довідки МСЕК була встановлена друга група інвалідності, з 24 червня 2008 року відповідач є інвалідом третьої групи.

Також встановлено, що в період з 21 липня 2008 року по 30 липня 2008 року відповідач ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в очному відділенні ПОКЛ, при цьому мало місце оперативне лікування та в подальшому рекомендація перебувати під наглядом лікаря.

Встановивши дані обставини суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2, будучи випускником Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3, хоча і не приступила до роботи за направленням, але з поважних на те причин, за станом здоровя.

При цьому судом враховується, що відповідно до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, передбачено обовязок випускника відшкодувати вартість навчання у разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні позивачем не доведено ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 взагалі не прибула за направленням та не спростовані пояснення відповідача про те, що при прибутті її до професійно-технічного училища № 10 посада викладача психології вже не була вакантною.

Встановивши зазначені факти, враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами не встановлено обставину того, що відповідач не приступила до роботи за направленням без посажних на те причин, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При вирішенні справи судом також враховується, що Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів передбачає обовязок по відшкодуванню вартості навчання саме до державного бюджету.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, прокурор Октябрського району м. Полтави просив суд стягнути з відповідача вартість навчання на користь Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3, який відповідно до Статуту є самостійною юридичною особою та має відокремлене майно.

Крім того, розрахунок вартості навчання, наданий позивачем до поданої до суду позовної заяви, здійснений за відсутності нормативно-правових актів міністерств та відомств, які б встановлювали методику розрахунку вартості такого навчання, тому судом оцінюється критично.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог прокурора Октябрського району міста Полтави в інтересах держави в особі Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_2 слід відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в суді суд вважає за можливе віднести з рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 209, 213- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог прокурора Октябрського району міста Полтави в інтересах держави в особі Полтавського національного педагогічного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко