№ 1519/2-2032/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 р. Малиновський райсуд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Роїк Д.Я.

при секретарі - Гриценко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 9860 грн. - суму основного боргу за договором позики, 2000 грн. кошти за надання юридичних послуг, 98,60 грн. сплачене держмито, 30 грн. витрати на ІТЗ.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 27.03.2010 р. був укладений між сторонами договір позики, оформлений письмово у вигляді розписки в присутності двох свідків. Згідно умов договору відповідач взяв в борг 9860 грн. і прийняв зобов'язання повернути борг до кінця липня 2010р.

Позивач посилається на те, що неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення боргу, однак відповідач ухиляється від виконання грошових зобов'язань, та суму боргу не повертає.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. про причини неявки суд не повідомив. В справі достатньо доказів для її розгляду по суті і немає необхідності в особистих поясненнях відповідача, тому суд зі згоди позивача та його представника в порядку ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення з`явившихся учсників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні 27.03.2010 р. був укладений між сторонами договір позики, оформлений письмово у вигляді розписки в присутності двох свідків. Згідно умов договору відповідач взяв в борг 9860 грн. і прийняв зобов'язання повернути борг до кінця липня 2010р.

Договір позики був оформлений у простій письмовій форми у вигляді розписки власноруч відповідачем, оригінал якої знаходиться у позивача і був оглянутий судом в судовому засіданні.

(а.с. 4)

Безпосередньо у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що він тримає підсобне господарство, яке згодом реалізовує на ринку в смт Ширяєве.

27.03.2010 року до позиача додому приїхав відповідач ОСОБА_2, мешканець м.Одеси та запропонував продати йому чотирьох свиней за ціною 17 грн. за кілограм живої ваги, загальною вагою 580 кг. Позивач погодився на таку пропозицію. Чотири свині було передано відповідачу, тобто відповідач повинен позивачу заплатити кошти в сумі 9 860 грн. але після того як свині були завантажені на автомобільний причіп, ОСОБА_2 повідомив що гроші будуть повернуті позиачу через один тиждень, після реалізації м`яса, у зв`язку з відсутністю грошей, але на теперешній час відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав.

19.04.2010 року позиач звернувся з заявою до ОСОБА_4 ГУМВС України в Одеській області про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ст.190 КК України. 28.04.2010 року він отримав з ОСОБА_4 постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно гр. ОСОБА_2

13.05.2010 року прокуратурою Ширяївського району вказану постанову про відмову в порушенні кримінальної справи було скасовано та матеріали направленні на додаткову перевірку до ОСОБА_4

25.05.2010 року позивач при зустрічі з відповідачем по справі та ОСОБА_2 написав розписку про, що він дійсно взяв у позивача в борг чотирьох свиней на загальну суму 9 860 грн, яку зобов'язується повернути до кінця липня 2010 року.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що в кінці березня 2010р. вони були присутніми при написанні відповідачем розписки про отримання кількох свиней, які належали позивачу, за що мав розрахуватись, приблизно у сумі більш 9000 грн. на протязі одного тижня після реалізації м`яса, але зоббовязання з боку відповідача не були виконані.

Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як бчається з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 218 ЦК України Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Крім того в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року звернуто увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину, або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину, тому суд не приймає до уваги показання свідків в вищевказаних частинах.

Розписку з переліком суттєвих умов договору суд вважає як таку, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладання договору позики у письмової форми. Наявність оригіналу розписки у позивача суд вважає доказом факту невиконання грошових зобов'язань з боку відповідача.

Тому факт заборгованості відповідача перед позивачем у судовому засіданні доведено.

Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Будь-яки докази виконання відповідачем належних йому згідно умов договору зобов'язань, що передбачені нормами ст. 545 ЦК України, відсутні.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Як вбачається із положень ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Суду не представлено будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вищезазначену суму боргу.

Ст.84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Також, ч.1 ст.88 ЦПК України передбачає, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з урахуванням обставин справи, задоволення позову, розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути з відповідача 2000 грн. - витрати на юридичну допомогу, згідно наданого розрахунку вартості юридичних послуг, та судові витрати, що складаються з виплат по сплаті держмита в розмірі 98,6 грн. та ІТЗ в розмірі 30 грн.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню витрати на ІТЗ в розмірі 90 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 218, 526, 530, 532, 545, 625, 1046-1050 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9860 грн. - суму основного боргу, 2000 грн. кошти за надання юридичних послуг, 98,60 грн. сплачене держмито, 30 грн. витрати на ІТЗ, а всього на загальну суму 11981 грн. 50 коп. (Одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на ІТЗ в розмірі 90 грн. (Девяносто грн.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: