АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5259/11 Головуючий у 1 й інстанції - Алтунін О.В. Доповідач - Бараннік О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік квітень 05 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Дніпропетровської області в склаці:

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Глущенко Н.Г., Городничої B.C.,

при секретарі - Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому суцовому засіцанні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного сулу Дніпропетровської області віц 27 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про усунення перешкоц у спілкуванні з онуком, шляхом встановлення порядку спілкування з дитиною, посилаючись на те, що відповіцач ОСОБА_5 є їхнім зятем, який з 30 вересня 2006 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з їхньою донькою ОСОБА_6 і який з Різдва 2008 року проживав з ОСОБА_6 у них в квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 народила онука ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року в результаті тяжких пологів - померла, після чого ОСОБА_7 став сенсом їхнього життя, є їхньою пам'ятю та обов'язком перед донькою.

У 2010 році відповідач познайомився з іншою жінкою і взагалі перестав постійно жити з сином, лише навідувався до нього. 24 липня 2010 року відповідач одружився, а 15 серпня 2010 року прийшов до позивачів і заявив, що тепер дитина буде жити з ним постійно і з цього часу вони спілкуватися, бачитися та зустрічатися з онуком не можуть, у зв'язку з чим і вимушені були звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено спілкування з онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня у вівторок з 09-00 до 21-00 години ; щотижня у п'ятницю з 09-00 до 10-00 години неділі ; у святкові дні та дні їх народження з 15-00 до 21-00 години за місцем їх проживання АДРЕСА_1 та 14 днів на рік на час віцпусток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою оздоровлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на те, що ніколи не був проти зустрічей позивачів з його сином, а їх онуком, але зважаючи на ті взаємовідносини, що склалися між ним та позивачами у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 та послідуючим його одруженням на іншій жінці, позивачі, на його думку, можуть вивезти дитину до Молдови, яка є батьківщиною ОСОБА_8, бо на території України вони не мають постійного місця проживання, а саме місце їхньої реєстрації викликає сумнів в своїй достовірності, в зв'язку з чим просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, з послідуючим ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлюючи часи спілкування ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з їх онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня по вівторкам з 09 -00 до 21 - 00 годин, щотижня по п'ятницям з 09-00 до 10-00 годин неділі, у святкові дні та дні їх народження з 15-00 до 21-00 годин за місцем їхнього проживання АДРЕСА_1 та 14 днів на рік на час відпусток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою оздоровлення, суд першої інстанції виходив з наявності розпорядження Голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 3296-р від 21.09.2010 року, яким і були встановлені вказані дні, часи та періоди зустріч позивачів з їх онуком ОСОБА_7.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без врахування виниклих між сторонами взаємовідносин щодо об'єму участі кожного з них у вихованні дитини та наявності переважного права батьків перед іншими особами на особисте виховання своєї дитини.

Так, як вбачається з матеріалів справи батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач по справі ОСОБА_10, а матір'ю - ОСОБА_6, яка відповідно до свідоцтва про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам і саме батьки мають право обирати форми та методи виховання їхньої дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

З цього слідує, що право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків, яке не може бути передане іншим особам.

В той же час, встановлюючи значну кількість часу для зустрічей позивачів з онуком, а саме щотижня у вівторок з 09-00 годин до 21-00, щотижня у п'ятницю з 09-00 до неділі 10-00, у святкові дні і дні їх народження з 15-00 до 21-00, та на час їхньої відпустки з метою оздоровлення на 14 днів, суд першої інстанції не врахував положення вище зазначеної норми матеріального закону і не дивлячись на те, що переважне право на особисте виховання належить саме батькам, а баба та дід мають право лише брати участь у вихованні, а не виховувати дитину, постановив рішення, яке, на думку колегії суддів, значно звужує права відповідача щодо виховання своєї дитини у вільний від роботи час, у зв'язку з чим таке рішення не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням нового рішення, передбачаючого можливість позивачів зустрічатися зі своїм онуком за місцем проживання його батька ОСОБА_5 в домоволодінні АДРЕСА_2 щотижня, але лише по вівторкам та п'ятницям з 16-00 години до 19-00 годин, зобов'язавши батька дитини не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуком.

Що стосується іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то з врахуванням віку дитини та наявності конфлікту між сторонами, який привів їх до недовіри один до одного і який позитивно відобразитися на психіці дитини не може, на думку колегії суддів, за таких обставин вони задоволенню не підлягають.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.3-4 ст. 309, 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2011 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_10, третя особа Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 часи спілкуванні з онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня по вівторкам та п'ятницям з 16-00 години до 19-00 годин за адресою проживання батька дитини ОСОБА_10 у домоволодіння АДРЕСА_2, зобов'язавши ОСОБА_10 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спілкуватися з онуком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: