Справа № 2-о/2506/19/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2011 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

з участю народних засідателів Линник С.В., Жилінського О.В.,

при секретарі Кашка Т.Ю.,

з участю заявника, представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 недієздатним,

в с т а н о в и в:

24 листопада 2010 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання племінника ОСОБА_4 недієздатним, оскільки його вчетверте помістили на стаціонарне лікування до Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, і він потребує стороннього догляду та необхідно встановити над ним опіку.

В ході розгляду справи представник заявника подав до суду заяву про визнання ОСОБА_4 обмежено дієздатним в частині розпорядження отримуваною пенсією та належним на праві власності домоволодінням, та земельною ділянкою без попередньої згоди піклувальника і органу опіки і піклування.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали і наполягали на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи органа опіки та піклування Деснянської районної ради у місті Чернігові поклався на думку суду.

Представник заінтересованої особи - Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У ОСОБА_4 має місце розлад психічної діяльності у вигляді параноїдної шизофренії, стан повної ремісії. Проте, після активного лікування психофармакологічними лікарськими засобами у стаціонарі ( а також під час амбулаторного спостереження дільничної психіатричною службою ), як й на даний час, у ОСОБА_4 продуктивна симптоматика редукована і дезуактуалізована, тому його поводження у соціумі не визначає, а незначні зміни в його емоційно-вольовій сфері і мисленні не досягають такого ступеню та глибини, щоб впливати на мотивацію його вчинків у соціумі. Це підтверджено актом додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 114 від 07.03.2011 року.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними.

Матеріалами справи та в судовому засіданні не було надано суду достовірних доказів, що ОСОБА_4 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на здатність усвідомлення ним значення своїх дій та можливість керувати ними.

Керуючись ст.ст. 236, 240, 241, 293, 294 ЦПК України, ст. 36 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча:

Народні засідателі: