АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19 грудня 2011 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.

суддів - ХІЛЬ Л.М, ОСОБА_2

за участю секретаря - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 у інтересах ОСОБА_4 на ухвалу судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2011 року у справі за позовом Головного управління юстиції у Полтавській області в інтересах окружного управління у справах молоді і сім*ї м. Аугсбурга до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення повернення неповнолітньої дитини до Федеративної республіки Німеччина.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2011 року відкрито провадження у справі за позовом Головного управління юстиції у Полтавській області в інтересах окружного управління у справах молоді і сім*ї м. Аугсбурга до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення повернення неповнолітньої дитини до Федеративної республіки Німеччина.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування ухвали з підстав істотного порушення правил підсудності.

і

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Стаття 8 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (надалі - Конвенції) надає право особі або органу, які стверджують, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, звернутися з заявою до Центрального органу за місцем проживання дитини або до Центрального органу будь якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпеченні повернення дитини.

Держава Україна приєдналася до зазначеної Конвенції Законом України від 11.01.06 року №3303-1 У, Конвенція набула чинності для України з 1.09.06 року, а у відносинах між Україною та ФРН з 1.01.08 року.

Із справи убачається, що 8.07.11 року мати дитини ОСОБА_7 на підставі згаданої конвенції звернулася до Міністерства юстиції України як Центрального органу з виконання Конвенції з заявою про повернення дитини.

1.08.11 року до Міністерства юстиції України через міністерство юстиції ФРН на підставі зазначеної Конвенції надійшла заява про повернення дитини до Окружного управління у справах молоді та сім*ї м. Аугсбурга на підставі рішення Верховного Суду землі м. Мюнхен від 30 червня 2011 року про тимчасову опіку.

Відповідно до ч.1 3 ст.110 ЦПК України, позови Міністерства юстиції України на підставі міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в інтересах і за довіреністю позивача, який не має в Україні зареєстрованого місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцем знаходження міністерства або його територіальних органів.

З урахуванням викладеного, суддею місцевого суду обґрунтовано відкрито провадження за місцем знаходження територіального органу Міністерства юстиції України.

Крім того, ОСОБА_4 не є ані позивачем, ані відповідачем у справі, тому ухвалою судді місцевого суду про відкриття провадження у справі за місцем знаходження територіального органу Міністерства юстиції України його права та охоройювані законом інтереси у розумінні ст.ст. 1,3 ЦПК України не порушені.

За таких обставин ухвала судді суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307,312,315 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 у інтересах ОСОБА_4 відхилити, ухвалу судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі:

Судді:

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. Мартєв