Справа №2-3112/11
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2011 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Іваніної Ю.В.,

при секретарі Ємець А.М.,

за участю представників позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №2-3112/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання права власності, треті особи - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовною заявою, яку неодноразово уточнювали, в якій вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, після смерті якого залишилася 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1, яка йому належала на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, в якому зазначено, що видано на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року замість договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 06.06.1978 року за №1108. Таким чином, із зазначених фактів вбачається, що право власності на 1/5 частину спірного будинку у померлого виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.1978 року, тобто під час перебування ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі з 13.12.1974 року. Тому зазначений будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_8, частка ОСОБА_4 становить 1/10 частин. У зв'язку з цим, свідоцтво НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів та рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року є недійсним в частині закріплення за ОСОБА_8 права особистої власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Про існування свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, в якому зазначено, що видано на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року, позивачі дізналися тільки в 2011 році з матеріалів цивільної справи №2-3112/2011. ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, зареєстрований в реєстрі за №1-6337, за яким він залишив частину спірного будинку, яка йому належить, ОСОБА_6 До успадкування після смерті ОСОБА_8 в якості спадкоємців першої черги відповідно до положень ст.529 Цивільного кодексу України (1963 року) признавалися наступні спадкоємці: діти - ОСОБА_5, ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7, батько - ОСОБА_9, дружина спадкодавця. ОСОБА_5 прийняла спадок, зазначений вище, відповідно до положень ст.549 Цивільного кодексу України (1963 року), так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того, на час смерті батька ОСОБА_5 була неповнолітньою, тому має право на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 2/150 частини житлового будинку.

У судовому засіданні представники позивачів позов підтримали, зазначивши в своїх поясненнях його положення, вказані вище.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки.

В судовому засіданні з перегляду заочного рішення у даній справі від 03.12.2010 року, представник відповідача проти позову заперечував повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_4 на час смерті спадкодавця в грудні 1986 року не була дружиною ОСОБА_8, шлюб між ними був розірваний на підставі рішення суду та після цього померлий спадкодавець зареєстрував інший шлюб з іншою жінкою, про що було відомо ОСОБА_4, тому у грудні 1986 року вона не була дружиною спадкодавця та не мала право спадкувати за законом.

Представник відповідача - виконкому ЗМР, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи - Шостої Запорізької нотаріальної контори в судове засідання не з явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Третя особа - ОСОБА_7 про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_8 залишилася 1/5 частина будинку АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 08.02.1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року замість договору купівлі-продажу, посвідченого 6-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 06.06.1978 року за №1108 (а.с.8-9).

Право власності на 1/5 частину спірного будинку у померлого виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.1978 року, під час перебування ОСОБА_4 в зареєстрованому з 13.12.1974 року шлюбі. Спірний будинок є спільною сумісною власністю позивача, ОСОБА_4 та її померлого чоловіка, ОСОБА_8, що встановлює ч.1 ст.22 КЗпШС, яка визначає, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, з зазначених фактів вбачається, що право власності на 1/5 частину спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 у померлого ОСОБА_8 виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.06.1978 року, тобто під час перебування з ОСОБА_4 в зареєстрованому з 13.12.1974 року шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3

Враховуючи викладене, житловий будинок АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_8, що встановлює ч.1 ст.22 КЗпШС.

Частина 1 статті 22 КЗпШС визначає, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

В свою чергу, частина 1 статті 28 КЗпШС закріплює рівність часток суб'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Так, ч.1 ст.28 КЗпШС визначає, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними.

Таким чином, 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та померлому ОСОБА_8. Доля померлого ОСОБА_8 в житловому будинку АДРЕСА_4 становить 1/10 його частину, та доля ОСОБА_4 - 1/10 його частини.

1/5 частина спірного будинку належить ОСОБА_4 та померлому ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, а не одноособової, як зазначено в свідоцтві НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, виданого на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року. У зв'язку з цим, зазначені свідоцтво НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, виданого на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року є недійсним в частині закріплення за ОСОБА_8 право особистої власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_4.

Про існування свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 р. Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів, виданого на підставі рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року, ОСОБА_4 взнала тільки в 2011 році, так як з матеріалів справи не встановлюється, що вона була раніше повідомлена про його існування.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, залишилося спадкове майно у вигляді 1/10 частини житлового будинку АДРЕСА_4.

ОСОБА_8 склав заповіт (а.с.101), посвідчений П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, зареєстрований в реєстрі за №1-6337, за яким він залишив частину спірного будинку, яка йому належить, ОСОБА_6.

До успадкування після смерті ОСОБА_8 в якості спадкоємців першої черги відповідно до положень ст.529 ЦК України (1963 р.) признавалися наступні спадкоємці: діти - ОСОБА_5, ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7, батько - ОСОБА_9, дружина спадкодавця.

Серед зазначених осіб прийняли спадщину діти - ОСОБА_5, ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7.

Позивачка, ОСОБА_4, була дружиною померлого, що встановлюється з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.13).

Позивач, ОСОБА_5 була донькою померлого, що вбачається з копій свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5

Відповідач ОСОБА_6 був сином померлого, що вбачається з копії свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах витребуваної спадкової справи №11, заведеної після смерті ОСОБА_8.

Третя особа - ОСОБА_7 була мамою померлого, яка відмовилася від успадкування після смерті ОСОБА_8, склавши щодо цього відповідну заяву до Шостої державної нотаріальної контори, що вбачається з копії заяви від 08.01.1987 року, яка знаходиться в матеріалах витребуваної спадкової справи №11, заведеної після смерті ОСОБА_8 (а.с.56).

Відповідно до положень ст.529 ЦК України (1963 року) всі зазначені спадкоємці успадковують після смерті ОСОБА_8, як спадкоємці першої черги, крім його матері, ОСОБА_7, яка відмовилася від спадщини.

Позивачі по справі, а також відповідач прийняли спадщину.

Позивачі прийняли спадок, зазначений вище, відповідно до положень ст.549 ЦК України (1963 року), так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Так, вони ще до смерті ОСОБА_8 почали, та й сьогоднішній час продовжують фактично проживати в спірному будинку, користуються будівлями, які входять до його складу та земельною ділянкою, що встановлюється з довідки квартального комітету №17 Комунарського району м. Запоріжжя від 27.10.2010 року.

Таким чином, позивачі протягом 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_8 вступили в фактичне управління та володіння спірним житловим будинком, що прирівнюється до прийняття спадщини належним чином.

Зазначене підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

За вказаними підставами за позивачами повинно бути визнано право власності на 1/30 частину (1/10:3 = 1/30) спірного будинку за кожним відповідно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

До спірних правовідносин застосовані положення ЦК України 1963 року відповідно до п.4 діючого ЦК України.

ОСОБА_5 прийняла спадок, зазначений вище, відповідно до положень ст.549 Цивільного кодексу України (1963 року), так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Так, ще до смерті ОСОБА_8 почала, та й на сьогоднішній час продовжує фактично проживати в спірному будинку, користуюся будівлями, які входять до його складу та земельною ділянкою, що встановлюється з довідки квартального комітету №17 Комунарського району м. Запоріжжя від 27.10.2010 року (а.с.85).

Крім того, ОСОБА_5 на час смерті батька була неповнолітньою, тому має право на обов'язкову частку у спадщині згідно ч.1 ст.535 Цивільного кодексу України (1963 року), яка визначає, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частики враховується вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

У зв'язку зі успадкуванням ОСОБА_5 обов'язкової частки після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до позивачки переходить на праві власності 2/150 частки житлового будинку АДРЕСА_5, виходячи з наступного розрахунку 1/10:5 х 2/3 = 2/150.

До спірних правовідносин нами застосовані положення ЦК України 1963 року відповідно до п.4 діючого ЦК України.

Аналізуючи зібрані у справі зазначені вище докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 143, ч.4 ст.169, ст.ст.144, 256 ЦПК України, п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України, ст.ст.529, 534, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.22, 28 КЗпШС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання права власності, треті особи - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, - задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1983 року Запорізького міськкомунгоспу виконавчого комітету Запорізької міської ради та рішення виконкому Комунарської районної ради народних депутатів №25/1 від 28.01.1983 року в частині закріплення за ОСОБА_8 права особистої власності.

Виділити частку із загальної сумісної власності подружжя ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановивши, що йому належить 1/10 частина житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 2/150 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Ю.В.Іваніна