Врадіївський районний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И Справа № 2- 44 // 2011 р.

27.01.11 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т., при секретарі судового засідання Дністрянській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земель ну ділянку надану для обслуговування житлового будинку.

В С Т А Н О В И В :

Мотивуючи свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 вказала, що 01 квітня 1996 року між нею та її матірю ОСОБА_3 (дарувальником) було укладено договір - дарування житлового будинку з господарчими будівлями, який розташований по вул.Богдана Хмельницького,7, в с.Захарівка, Врадіївського району Миколаївської області. При відчуженні вказаного житлового будинку та господарських споруд між нею та дарувальником було досягнуто усної домовленості про те, що разом з будинком вона передає їй в дарування і розташовану там же земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування даного житлового будинку.Укласти та належним чином оформити договір відчуження вказаної земельної ділянки, вони з дарувальником тоді не змогли, оскільки право власності на дану земельну ділянку на даний час зареєстровано за покійною ОСОБА_3, яка померла 22.10.2004 року.

Оскільки за діючим на той час земельним законодавством (ст.30 ЗК України в редакції 1992 року) перехід права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. У разі цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Оскільки дана земельна ділянка належить покійній особі, перехід права власності у даному випадку регулюється спадковим правом, зокрема охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ч.5 ст.1277 з врахуванням норм ч.3 ст.1283 ЦК України. Визнання спадщини відумерлою є за заявою відповідача у відповідності до ч.1 та 2 ст.1277 ЦК України. Відповідач не схильний звертатися до суду з відповідною заявою, примусити відповідача це зробити вона не має можливості, тому захистити своє право на земельну ділянку, інакше як в судовому порядку вона не може.

За таких обставин, позивачка позбавляла можливості примусити відповідача виконати певні дії щодо належного оформлення його права власності на фактично придбану в відповідача разом з житловим будинком земельну ділянку для обслуговування даного будинку.Оскільки вона до цього часу зареєстрована на покійній її матері.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання не зявився , але надав суду заяву в якій вказав що повністю визнає позов і просить розглянути справу в його відсутності.

Залученні до справи в якості третьої особи ОСОБА_4 та Відділ Держкомзему у Врадіївському районі в судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення і доводи позивача, суд встановив слідуючі факти.

01 квітня 1996 року між позивачкою ОСОБА_1 та іі матірю ОСОБА_3 (дарувальником) було укладено договір -дарування житлового будинку з господарчими будівлями, який розташований по вулиці Б.Хмельницького, 7, с.Захарівка, Врадіївського району Миколаївської області. Згідно якого позивачка набула права власності на вказаний будинок (Договір дарування №396 від 01.04.1996 року, витяг про реєстраційного права власності на нерухоме майно №8369913 від 16.09.2005 року виданий Первомайським МБТІ.

Зазначений житловий будинок належав дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої 2004 року її матері ОСОБА_3, виданого Врадіївською державною нотаріальною конторою 28.07.2005 року №418, серії ВВС №658461 та зареєстрованому в Первомайському МБТІ 16.09.2005 року за №8369913.

За вказаною адресою знаходиться земельна ділянка для обслуговування даного житлового будинку розміром 0,25 га, яка згідно державного акту №740 від 16 листопада 1995 року була надана покійній матері позивача ОСОБА_3 і на даний час значиться зареєстрованого за ним (довідка Держкомзему у Врадіївському районі №660/01-07 від 21.10.2010 року та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки).

При відчуженні відповідачем вказаного житлового будинку та господарських споруд між позивачем і відповідачем було досягнуто усної домовленості про те, що разом з будинком дарувальник передав позивачеві в дарування і вказану земельну ділянку та всю садибу, про що не було обговорено в договорі дарування по тій причині що на цей момент у позивача не було правовстановлюючого документа, оскільки вона як спадкоємець не отримала свідоцтва на право на спадщину на вказану земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку, проти чого останній не заперечує.

Суд, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх докази дійшов висновку, що позивачка і дарувальник дійсно при укладенні договору дарування вказаного житлового будинку фактично передав в дарування позивачу вказану садибу, житловий будинок і присадибну земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування даного житлового будинку що не заперечує відповідач, який визнав позов та право власності позивача на цю земельну ділянку, але при цьому проявляючи пасивність самоусунувся від виконання будь-яких залежних від цього дій щодо юридичного оформлення вказаної угоди, що робить неможливим узаконення прав позивача на дану земельну ділянку в інший спосіб як в судовому порядку.

Встановлені судом факти вказують на те, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку відчуження якої не було відображено в договорі дарування розташованого на ній житлового будинку лише обговорено в усній формі.

Обставини справи та надає цим доказам підтверджуючі доводи позивача, що вона фактично отримала в дарування всю садибу і земельну ділянку розміром 0,25 га на якій розташований вказаний будинок.

Дослідивши вказані докази, суд беручи до уваги встановлені судом обставини справи, вважає, що за таких обставин можливо визнати за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку без зміни її цільового призначення, що не суперечить нині діючим нормам ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України та узгоджується з Конституцією України, яка гарантує захист прав громадянам в суді.

Керуючись ст. ст. 3,8,13,41,55,124 Конституції України, ст.30 ЗК України, ст.ст.3,15,118,120 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земель ну ділянку надану для обслуговування житлового будинку - задовільнити повністю.

Визначити причину ОСОБА_1 встановленого строку для подання заяви заяви про прийняття спадщини поважною.

Визначити ОСОБА_1 трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 22 жовтня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га розташовану по вулиці Б.Хмельницького, 7 у с.Захарівка Миколаївської області, вартістю 6 222,92 гривень, кадастровий номер якої :02:003:0002, яка раніше належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №740, виданого ОСОБА_2 сільською радою від 16.11.1995 року.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Врадіївського районного суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Врадіївського районного суду М.Т. Висоцький