Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
№2-78/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 при секретарі Живченко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Підприємства «Автоспецекскавація-2» Західно-Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» про визнання незаконними накази, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітній платі та моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Підприємства «Автоспецекскавація-2» Західно-Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» про визнання незаконними накази, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітній платі та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач був прийнятий на роботу в якості водія з 01.08.2008 року згідно наказу № 48/1 від 01.08.2008 року. За весь час роботи не мав дисциплінарних стягнень. 08.08. 2008 року звернувся з заявою на імя директора про звільнення за власним бажанням, оскільки зарплата не виплачувалась, ставлення до робочих на підприємстві було негативним. 22.08.2008 року він повідомив начальника відділу кадрів що у нього останній ден роботи. Він пояснив йому що він взяв обхідний лист. Після здачі обхідного листа трудову книжку не було видано. Він звертався 25,26.08.2008 року на підприємство з вимогою про видачу трудової книжки, але його не допускали на територію підприємства, оскільки вона охороняється. Після звернення в прокуратуру 10.10.2008 року йому було видано трудову книжку, де було зроблено запис про звільнення 22.08.2008року згідно наказу № 54/1 за п. З ст. 40 КЗпП України. В заяві про прийняття на роботу була вказана дата 01.08.2008р., але позивач дану дату не ставив. При наданні оригіналу даної заяви вбачається, що первісна дата була 04.07.2008р., а потім вона була виправлена на 01.08.2008р. Крім того він вважає, що накази від 05.08.2008р. № 50/1, № 50/2 від 08.08.2008р.№ 51/1, від 11.08.2008р. № 52/1 про винесення позивачу догани є недійсними. Тому, що в книгу наказів вони внесені у пізніший строк, а не в дату винесення, про що свідчать самі записи у книзі наказів. Про існування даних наказів йому стало відомо тільки при розгляді справи, коли відповідач надав копії даних наказів до суду, а саму книгу наказів відповідач надав тільки у березні 2011р. В книзі наказів, яка надана суду, заліснені записи за 2008р. однією особою, одними чорнилами ручки, запис здійснено поверх запису, здійсненого олівцем, що викликає сумнів в тому, що записи про прийом на роботу, винесення позивачу догани, звільнення з роботи здійснені у той час, коли була сама подія, тобто 01.08.2008р., 05.08.2008р., 08.08.2008р., 11.08.2008р., 22.08.2008р. Якщо накази були видані в дані дати, то вони згідно вимог КЗпП України та Інструкції про ведення трудової книжки повинні були занесені у трудову книжку після видання наказів. Проте, записи від 01.08.2008р. та від 22.08.2008р. були внесені в трудову книжку 10.10.2008р., що свідчить про відсутність записів у книзі наказів на той час, а самі записи за 2008р. в книзі наказів виконані значно пізніше. Також підписи директора підприємства на даних наказах не відповідають підпису директора підприємства, який ним особисто був здійснений на присязі свідка, коли він був допитаний в судовому засіданні. Підписи директора на наказах також не співпадають з підписами на штатному розкладі підприємства, на відомості про зарплату за серпень 2008р., дані документи належним чином не оформлені та не завірені, що викликає сумнів в їх достовірності. Згідно ст. 149 КЗпПУ стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Накази про винесення догані позивачу не оголошувались і він з ними не ознайомлювався і не підписував. Крім того, надані відповідачем акти, складені особами, які не мають відношення до підприємства, не можуть бути доказами, що в їх присутності позивач відмовився від підпису на наказах. В даних актах не вказано, посади осіб,які його складають, не вказано підприємство, на якому складається даний акт, належним чином акти не оформлені та не завірені і не можуть бути доказом по справі.

При розгляді даної справи у судове засідання відповідачем було надано для огляду та дослідження книга наказів по підприємству, особиста справа ОСОБА_2В.В особистій справи є анкета для приймання на роботу, дата заповнення якої 04.07.2008р. анкета підписана особисто нім. В особистій справі є лист бесіди поступаючого на роботу. В даному листі вказано, що він пройшов бесіду з інженером по експлуатації машино - тракторного парку, який здійснив запис - « целесообразно принять на работу водителем», стоїть дата 04.07.2008р. та підпис особи, також є запис головного інженеру - не заперечую, з іспитовим строком, стоїть дата 04.07.2008р. та підпис особи.

В матеріалах справи є довідка ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова про те, що позивачу надавався тимчасовий попуск для заїзду на територію підприємства 23.07.2008р. Дійсно у період роботи водієм у відповідача, позивача направляли на різні підприємства, куди він доставляв робочих та забирав їх після роботи, а також доставляв обладнання. На підприємства з особливим режимом йому видавався тимчасовий пропуск для заїзду на територію цих підприємств. 08.08.2008 року він надав заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ. Відповідач заперечував проти даного факту і наполягав, що такої заяви він не писав. Проте, в особистій справі, наданій відповідачем, є заява позивача від 08.08.2008р. про звільнення його з роботи водія за власним бажанням. На даній заяві є реєстраційний номер № 188 від 08.08.2008р., є запис ОСОБА_2 - підтверджую, є резолюція відділу кадрів - з відробком. Після відробки позивач звернувся до відділу кадрів, але йому була видана трудова книжка без здійснення в ній записів про прийняття на роботу та про звільнення. Під номером № 5 здійснений запис про прийом водієм на роботу до Павлоградського управління пл. експлуатації газового господарства з 22.09.2008р.

Під номером № 6 здійснений запис про прийняття позивач на роботу водієм з 01.08.2008р. до підприємства «Автоспецекскавація № 2» , під номером № 6 здійсненний запис про звільнення з роботи за п. З ст. 40 КЗпПУ з даного підприємства. Підписи директора підприємства на даних наказах не відповідають підпису директора підприємства, який ним особисто був здійснений на присязі свідка, коли він був допитаний в судовому засіданні. Підписи директора на наказах також не співпадають з підписами на штатному розкладі підприємства, на відомості про зарплату за серпень 2008р., дані документи належним чином не оформлені та не завірені, що викликає сумнів в їх достовірності. Тому позивач просить встановити факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Підприємством «Автоспецекскавація №2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» з 04 липня 2008 року. Визнати незаконними накази Підприємства «Автоспецекскавація № 2» № 50/1 від 05.08.2008р. про винесення догани ОСОБА_2, № 50/2 від 05.08.2008р. «Про покарання водія ОСОБА_2В.», № 51/1 від 08.08.2008р. «По особистому складу», № 52/1 від 11.08.2008р. «По особистому складу». Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 22 серпня 2008 року з посади водія Підприємства «Автоспецекскавація № 2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» за п.З ст. 40 КЗпП України та вважати ОСОБА_2 звільненим 22 серпня 2008 року з посади водія Підприємства «Автоспецекскавація № 2» Західно- Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в сумі 861грн. 76 коп. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, надав письмове заперечення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач був прийнятий на роботу на Підприємство «Автоспецекскавація № 2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України». 01.08.2008 року згідно наказу № 48/1 від 01.08.2008 року в якості водія 4 розряду на автомобіль «Мазда». Факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем раніше ніж з 01.08.2008року підтверджується довідкою ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова про те, що ОСОБА_2 надавався тимчасовий пропуск для заїзду на територію підприємства 23.07.2008 року. Згідно листа бесіди при прийняти на роботу (а.с.139) вказано, що ОСОБА_2 пройшов бесіду з інженером по експлуатації машино - тракторного парку стоїть дата 04.07.2008р. та підпис особи, також є запис головного інженеру - не заперечую, з іспитовим строком та підпис особи. Таким чином суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло підтвердження фактичне перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Підприємством «Автоспецекскавація № 2 «Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» з 04 липня 2008 року.

Згідно ч.іст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий І договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або] уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Згідно наданої заяви від 08.08.2008 року (а.с. 140) позивачем було надано заяву про звільнення за власним бажанням. 22.08.2008 року у ОСОБА_2 був останній день і він здав обхідний лист начальнику дільниці (а.с. 15) В даному листі відсутні дані бухгалтерії про повний розрахунок з позивачем.

Згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Надані відповідачем суду документи - копії наказів від 05.08.2008 року, 08.08.2008 року, 11.08.2008 року, 22.08.2008 року про винесені позивачу догани, акти про відмову у ознайомленні та підписані наказів, штатний розклад підприємства відомості по зарплаті, табельний облік робочого часу за серпень 2008 року, докладні записки (а.с. 52-83) не можуть бути належними доказами по справі, оскільки не оформлені і не завірені належним чином. В актах не вказано посади осіб, які його складають не вказано підприємство, на якому складається даний акт. Надана суду для огляду книга приказів в загалі представляє собою книгу реєстрації приказів, в який зроблені записи однією особою, одними чорнилами ручки. Крім того, запис зроблено поверх запису, здійсненого олівцем, що викликає думку, що це було написано одночасно. В наказах про прийом на роботу, підвищення розряду позивачеві, про накладення дисциплінарного стягнення, про звільнення позивача, в запереченні на позов, в договорі про матеріальну відповідальність, про прийом на роботу - підпис керівника ОСОБА_5 виконана по різному, в табелі обміну робочого часу за серпень 2008 року взагалі прізвище «Хаванцев» вказано в графі «бухгалтер». Підписи директора на наказах також не співпадають з підписами на штатному розкладі підприємства, на відомості про зарплату за серпень 2008р. Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що це його підпис, тому що він може так по різному підписуватися. Також ОСОБА_5 не дав відповіді суду на питання кількості робітників на його підприємстві, а ОСОБА_2 він в загалі не памятає. Тому виниклі сумніви про те, чи є ОСОБА_5 керівником підприємства «Автоспецекскавація- 2» Західно-Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України».

Також критично суд відноситься до показань, яки були надані свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 З показань цих свідків вбачається, що вони не памятають обставини складання ціх актів,присутність ОСОБА_2 при цьому. ОСОБА_9 пояснила, що це вона, працюючи на той час диспетчером, писала ці акти по розпорядженню ОСОБА_5, але ОСОБА_5 в своїх показаннях пояснював, що він нікому ні давав указівок на складання актів відносно ОСОБА_2.

Згідно ст. 149 КЗпПУ стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. В судовому засіданні встановлено, що накази про винесення догані позивачу не оголошувались і він з ними не ознайомлювався і не підписував. Таким чином викликає сумнів в достовірності наказів відносно ОСОБА_2, а тому слід визнати незаконними накази підприємства « Автоспецекскавація № .2» № 50/1 від 05.08.2008р. про винесення догани ОСОБА_2, № 50/2 від 0,5.08.2008р. « Про покарання водія ОСОБА_2В.», № 51/1 від 08.08.2008р. «По особистому складу» , № 52/1 від 11.08.2008р. « По особистому складу».

Згідно ч.3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Враховуючи, що звільнення позивача з ініціативи відповідача за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведено незаконно, оскільки у судовому засіданні не знайшло підтвердження систематичності невиконання позивачем без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, і позивач просить змінити причини формулювання звільнення на ст. 38 КЗпП України, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і змінити формулювання причини звільнення .

Відповідно ст.. 116 КЗпП України відповідач зобовязаний виплатити позивачу всі суми, які йому належать в день звільнення. Тому на користь позивача з відповідача потрібно стягнути заробітну плату за відпрацьований ним час згідно розрахунку наданому на аркуші справі 117, яка становіть в сумі 861 грн.76 коп.

На підставі ст. 237-1 КзпП України суд вважає, що незаконним звільненням позивачу завдана моральна шкода, оскільки були порушені його права, та він не отримав зарплату за відпрацьований ним час. З огляду на наведене, суд вважає, що на підставі принципу розумності і справедливості, беручи до уваги тривалість завданих позивачу незручностей і хвилювань у звязку з порушенням його права на вчасну оплату праці, на користь позивача з відповідача слід стягнути в відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а тому позов задоволенню не підлягає суд вважає безпідставним, оскільки про зміну дати і формулювання звільнення, про оплату часу вимушеного прогулу, про оплату праці це трудовий спір, а не про звільнення. Статтею 233 КЗпП України встановлено тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, який позивачем пропущений не був.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, п.3 ч.1

ст. 40, ст. 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Підприємства! «Автоспецекскавація -2» Західно-Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» про визнання незаконними накази, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітній платі та моральної шкоди, задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Підприємством «Автоспецекскавація № 2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» з 04 липня 2008 року.

Визнати незаконними накази Підприємства «Автоспецекскавація № 2» № 50/1 від 05.08.2008р. про винесення догани ОСОБА_2, № 50/2 від 05.08.2008р. « Про покарання водія ОСОБА_2В.», № 51/1 від 08.08.2008р. «По особистому складу» , № 52/1 від 11.08.2008р. « По особистому складу».

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 22 серпня 2008 року з посади водія Підприємства «Автоспецекскавація № 2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» за п.З ст. 40 КЗпП України та вважати ОСОБА_2 звільненим 22 серпня 2008 року з посади водія Підприємства «Автоспецекскавація № 2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» за ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Підприємства «Автоспецекскавація -2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» на користь ОСОБА_2 заробітну плату в сумі 861( вісімсот шістдесят одну) грн. 76 коп. моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Стягнути з Підприємства «Автоспецекскавація -2» Західно - Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» на користь держави судовий збір в розмірі 51(пятдесят одна) грн..

Стягнути з Підприємства «Автоспецекскавація -2» Західно-Донбаської громадської організації «Союз Чорнобиль України» витрати на інформаційне - технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120 (сто двадцять) грн.. в доход державного бюджету м. Павлоград р/рахунок 00032 банк ГУДКУ в Дніпропетровської області МФО 805012 код одержувача 24337540.

Сторони мають право подати заяву про апеляційне оскарження рішення суду в Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В.Боженко