АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3430/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
25 січня 2011 року РІШЕННЯ
2011 рік січень 25 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Глущенко Н.Г., Городничої В.С.,
при секретарі - Лещинській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -
У червні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що 18 січня 2003 року між нею та донькою її чоловіка ОСОБА_2 був укладений договір дарування 9/25 частини, належного позивачці на праві власності житлового будинку № 173 по вул. Дніпровській в м. Павлограді, Дніпропетровської області.
Посилаючись на те, що укладаючи зазначений договір вона розраховувала на одержання допомоги від відповідачки у старості і що цей договір дарування фактично замінив договір по життєвого утримання, різницю між якими вона до кінця не розуміла, бо ніхто їй не казав про наявність альтернативи, а також на те, що вона і до тепер мешкає разом зі своїм чоловіком в подарованому відповідачці будинку, яка так і не надає їй ніякої допомоги, а лише розраховує заволодіти будинком, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
В уточненій позовній заяві ОСОБА_3, посилаючись на вищевикладені обставини, просила визнати договір дарування 9/25 частин жилого будинку № 173 по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, укладений 18.01.2003 року між нею та ОСОБА_2 недійсним.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року договір дарування частини жилого будинку від 18 січня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар 9/25 частин жилого будинку № 173 по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, визнано недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та безпідставність ухваленого судом першої інстанції рішення по даній справі, просила його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_3.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної інстанції та заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з послідуючим ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовнівимоги ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в достатній мірі не розуміла значення своїх дій, діяла під впливом довіри до відповідачки, яка переконала її в тому, що буде утримувати її за життя та була введена в оману щодо укладання саме договору дарування, в той час, коли мала на меті укладання іншого договору.

З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без зясування дійсних обставин та оцінки зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що 18 січня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування частини жилого будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар 9/25 частин жилого будинку 173 по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області, розташованого на земельній ділянці площею 1 000 кв.м.. При цьому, зміст статей 243 - 244 ЦК України (1963 року) , які діяли на момент укладання зазначеного договору, сторонам розяснювався, з чого слідує, що зміст договору дарування та його наслідки позивачці до її відому були доведені і ніяких доказів на підтвердження того, що вона в момент укладання зазначеного договору в достатній мірі не розуміла його змісту та своїх дій щодо його підписання, позивачкою до суду надано не було.

І оскільки, за своєю природою, договір дарування є безумовним і не встановлює обовязку для обдарованого вчинити на користь дарувальника будь- яку дію майнового чи немайнового характеру, про що під час розяснення змісту статей 243 - 244 ЦК України (1963 року) позивачці було відомо на момент його підписання і що вона підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про те, що таке розяснення положень чинного законодавства не свідчить про його розуміння з боку позивачки, на думку колегії суддів є хибним, а рішення суду, в основу якого покладено такий висновок - не відповідаючим вимогам ст. 213 ЦПК України та таким, що підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, без добровільного волевиявлення якої укладання зазначеного договору дарування стало б неможливим.

Крім того, приймаючи до уваги те, що відповідачка фактично прийняла в дар 9/25 частини спірного житлового будинку та стала ним на протязі тривалого часу постійно користуватись, на підтвердження чого свідчить те, що за рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 1073 від 13.10.2010 року за нею були узаконені самовільно побудовані подвіряні будівлі, та на її імя видано свідоцтво право власності на вказане домоволодіння, якому присвоєно нову адресу : Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 173/2 і новий технічний паспорт, про що позивачці також, на думку колегії суддів, не могло бути не відомо, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції і про те, що позивачка строк позовної давності не пропускала.

Таким чином враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, п. 3 ст. 309, 314 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року - скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: