Справа № 2-893/2011 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2011 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді Тарасенко О.В.

при секретарі - Карнаух В.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат , третя особа : відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань на виробництві України в м. Кривому Розі, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КЗРКпро відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначив, що працюючи на шахті Гвардійська ПАТ КЗРКпротягом 22 років 10 місяців в важких та шкідливих умовах . 22.02.2006 року йому було встановлено професійне захворювання. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що складений акт розслідування хронічного професійного захворювання від 02.022006 року. У вищевказаному акті зазначено, що причиною професійних захворювань є робота впродовж 22 років 4 міс. в умовах важкої фізичної праці, яка відноситься до 3 класу, 2 ступені шкідливості.

Згідно з п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.02.2006 року профзахворювання виникло з вини адміністрації шахти Гвардійська ПАТ Кривбасзалізрудком, оскільки адміністрація не виконала вимоги ст. 13 Закону України Про охорону праці, щодо створення на робочих місцях умов праці відповідно вимогам нормативних актів.

За висновком МСЕК від 22.02.2006 р. йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50 %. в звязку з професійним захворюванням. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 17.03.2006 року йому були призначені страхові виплати щомісяця у звязку з професійним захворюванням.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійними захворюваннями змінився його спосіб та якість життя, що завдає моральних страждань. Через захворювання він не може виконувати роботу по дому і забезпечувати життєві потреби родини. Факт завдання йому моральних страждань підтверджується актом розслідування професійного захворювання на виробництві, витягом із висновку МСЕК. Виписками з історії хвороби. Моральну шкоду він оцінює у 150 000,0 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, проти заміни відповідача заперечує, вважає, що моральну шкоду повинно відшкодовувати підприємство.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що відносини, які виникають з такого виду загальнообовязкового державного страхування, як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності регулюються окремим законом, а саме Законом Украйни Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. В рішенні Конституційного Суду України (справа №1-9/2004), зазначається, що ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди, що відшкодовується особою яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а тому ВАТ КЗРКне може бути відповідачем по справі.

Крім того згідно ст. 237-1 КЗпП України підставою для виникнення матеріальної відповідальності є протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією із сторін трудового договору своїх обовязків, яке спричинило заподіянню шкоди. Позивач був ознайомлений з умовами праці і погодився на роботу в шкідливих умовах. Позивачем не надано доказів які б підтвердили факт спричинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований.

Незважаючи на те, що вимоги позивача безпідставні, ним також пропущений тримісячний термін звернення до суду, який застосовується при вирішенні трудових спорів. На підставі викладеного просять в позові відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань на виробництві України в м. Кривому Розі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач тривалий час впродовж 22 років 4 міс. працював в умовах важкої фізичної праці, яка відноситься до 3 класу, 2 ступені шкідливості на шахті Гвардійська ВАТ Кривбасзалізрудком. (а.с.6, 30-31).

Позивачу встановлені професійні захворювання, які були отримані в період роботи в ВАТ „Кривбасзалізрудком. Висновком МСЕК від 22.02.2006 р. позивачу встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50% з 20.02.2006 р.

Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 22.02.2006 р., право на відшкодування моральної шкоди виникло з 20.02.2006 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.

Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту єч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Таким чином, з урахуванням часу первинного встановлення позивачу ступеню втрати професійної працездатності 20.02.2006 року, суд вважає, що ПАТ КЗРКє не належним відповідачем, а оскільки позивач відмовився від заміни відповідача, в позові необхідно відмовити.

На підставі рішення Конституційний Суд України №20-рп/2008, ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, керуючись ст.10, 11, 60, 84, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: