Справа № 2-1824/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2011 Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого: Маханькова О.В., при секретарі: Скічко Н.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, третьої особи Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області, Орган опіки та піклування Крюківської районної ради м.Кременчука про покладення зобовязання не чинити перешкоди, покладання зобовязання у реєстрації місця проживання малолітньої дитини та зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний заводдо ОСОБА_1 , третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2011року року позивач ОСОБА_1 звернулась до Крюківського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, треті особи Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області, Орган опіки та піклування Крюківської районної ради м.Кременчука про покладення зобовязання не чинити перешкоди, покладання зобовязання у реєстрації місця проживання малолітньої дитини

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 13 серпня 2002року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді кухаря.

З 08.01.2003 року на підставі рішення та за згодою адміністрації позивачу надано дозвіл на вселення в кімнату №67 гуртожитку №37 по вул.І Приходько в м.Кременчуці, де постійно проживає та зареєстрована.

02 листопада 2006 році вона народила дочку, яка з часу свого народження стала проживати у цій кімнаті.

На її прохання зареєструвати її дочку за місцем проживання відповідач відмовляє. Відмова у реєстрації порушує права та законні інтереси її малолітньої дочки, створює істотні проблеми у відносинах з державними органами та іншими субєктами правовідносин, а саме не має змови оформити закордонний паспорт. Прохала суд зобовязати Публічне акціонерне товариство Крюківський вагонобудівний заводне чинити перешкод у реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за адресою кімната №67 у гуртожитку №37 по вул. І.Приходько в м.Кременчуці та зобовязати Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області зареєструвати місце проживання ОСОБА_4 за адресою кімната №67 у гуртожитку №37 по вул.. І.Приходько в м.Кременчуці.

Відповідач ПАТ Крюківський вагонобудівний заводзвернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання втратившим на користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації.

На обґрунтування заявлених вимог повідомили, що згідно сумісного рішення адміністрації і профкому ВАТ КВБЗвідповідач ОСОБА_1 одержала ордер №86 від 13.12.2002 року на жилу площу в гуртожитку №37 по вул.І.Приходько в м.Кременчуці. На підставі виданого ордеру та відповідно до рішення адміністрації підприємства ОСОБА_1 08.01.2003року зареєструвалася у гуртожитку №34 ВАТ КВБЗі мала за собою право на зайняття одного ліжко місця у житловий кімнаті №10.

26.11.2005року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_1 і 01.12.2005року звернулася до адміністрації ВАТ КВБЗз заявою проханням залишити за нею прописку в гуртожитку до 30.11.2006року.

Однак адміністрацією підприємства ОСОБА_1 було дозволено проживання до 31.12.2005року, а подальшому до 01.04.2006року, хоча відповідно до правил внутрішнього розпорядку гуртожитку №34 по вул.І.Приходько №37 проживаючи, які зареєстрували шлюб чи народили дитину зобовязані звільнити займане ліжко-місце і знітися з місця реєстрації.

26.04.2007 року ОСОБА_1 було направлено припис, яким зобовязали її звільнити займане ліжко-місце в звязку з реєстрацією шлюбу.

05.04.2007року ОСОБА_1 звернулася до адміністрації підприємства з проханням надати кімнату для проживання.

На підставі клопотання директора комбінату громадського харчування, погодженого з адміністрацією підприємства ОСОБА_1 була виділена кімната №67 гуртожитку №34 по вул.І Приходько в м.Кременчуці., без права перереєстрації та укладено договір найму строком на один рік. Строк договору закінчився 19.07.2008 році і по закінченню строку договору ОСОБА_1 повинна була звільнити займане житло, але до цього часу не звільнила.

За місцем реєстрації не проживає. Прохали суд визнати ОСОБА_1М втратившею право на право користуванні кімнатою №67 гуртожитку №34 по вул.І Приходько в м.Кременчуці.

Позовна заява ОСОБА_1 та зустрічна позовна заява ПАТ КВБЗобєднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, прохала суд позов задовольнити, а зустрічну позовну заяву залишити без задоволення.

Відповідач, а по зустрічної позовної заяві позивач ПАТ КВБЗ№. В судовому засіданні прохали в позові ОСОБА_1 відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити.

Представник третьої особи Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлені, прохали суд розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Крюківської районної ради м.Кременчука в судовому засіданні при прийнятті рішення полагається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає в даному гуртожитку. Знайома з позивачем ОСОБА_1 та може підтвердити, що ОСОБА_1 проживала в кім.№67.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає в даному гуртожитку та може підтвердити, що ОСОБА_1 проживає в даному гуртожитку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником житлово - побутового відділу. При проведенні перевірок ОСОБА_1 за місцем проживання не була. До житлово-побутового відділу з заявами про реєстрацію дитини не зверталась.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 була надана дана кімната в порядку виключення, без реєстрації за даною адресою. Вона фактично зареєстрована в кімнаті №10 та їй надано лише ліжко -місце.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайом з позивачем, проживають поруч. ОСОБА_1 з квітня 2011року за місцем проживання не бачив. До бюро про реєстрацію своєї дитини ОСОБА_1 не зверталась.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що працює комендантом в гуртожитку. Позивачу надано ліжко-місце, але фактично вона проживає в іншої кімнаті. Боргів не має. Останнім часом не бачила її в гуртожитку, про що складались акти.

Заслухавши у засіданні сторони по справі , пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи заяви , суд вважає, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ПАТ КВБЗнеобхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213 , 214 , 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний вирішити, зокрема, питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими обставинами.

Виходячи з аналізу змісту статей 1 , 6 , 9 , 61 ЖК України в поєднанні з нормами статті 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право при тимчасовій відсутності (у випадках передбачених ст. 71 ЖК України ). Місцем проживання дитини до десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , де даються визначення термінів, місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Судом зясовано, що згідно сумісного рішення адміністрації і профкому ВАТ КВБЗвідповідач ОСОБА_1 одержала ордер №86 від 13.12.2002 року на жилу площу в гуртожитку №37 по вул.І.Приходько в м.Кременчуці. На підставі виданого ордеру та відповідно до рішення адміністрації підприємства ОСОБА_1 08.01.2003року зареєструвалася у гуртожитку №34 ВАТ КВБЗі мала за собою право на зайняття одного ліжко місця у житловий кімнаті №10.

26.11.2005року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_1 і 01.12.2005року звернулася до адміністрації ВАТ КВБЗз заявою проханням залишити за нею прописку в гуртожитку до 30.11.2006року.

Однак адміністрацією підприємства ОСОБА_1 було дозволено проживання до 31.12.2005року, а подальшому до 01.04.2006року, хоча відповідно до правил внутрішнього розпорядку гуртожитку №34 по вул.І.Приходько №37 проживаючи, які зареєстрували шлюб чи народили дитину зобовязані звільнити займане ліжко-місце і знітися з місця реєстрації.

26.04.2007 року ОСОБА_1 було направлено припис, яким зобовязали її звільнити займане ліжко-місце в звязку з реєстрацією шлюбу.

05.04.2007року ОСОБА_1 звернулася до адміністрації підприємства з проханням надати кімнату для проживання.

На підставі клопотання директора комбінату громадського харчування, погодженого з адміністрацією підприємства ОСОБА_1 була виділена кімната №67 гуртожитку №34 по вул.І Приходько в м.Кременчуці., без права перереєстрації та укладено договір найму строком на один рік. Строк договору закінчився 19.07.2008 році і по закінченню строку договору ОСОБА_1 повинна була звільнити займане житло, але до цього часу не звільнила.

Малолітня дочка фактично проживає з матірю. Це відповідає її інтересам. Узгоджується з Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема в принципі 6 якої проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. А на момент звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду дитині виповнилося тільки 5 років.

Відповідно до положень статей 11,60 ЦПК України суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,… сімейних… правовідносин. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін на інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході вирішення спору не знайшов підтвердження той факт, що ПАТ КВБЗ будь-яким чином порушує права малолітньої ОСОБА_4.

Дитина фактично проживає з матірю, ніколи не вселялася за місцем реєстрації позивача, тривалий час проживала окремо.

Вказані пояснення в ході розгляду справи не спростовані.

Під час вирішення зазначеного спору, повязаного з наявністю чи відсутністю у малолітньої ОСОБА_4 права користування кімнатою №67 у гуртожитку №37 по вул.І Приходько в м.Кременчуці суд вважає, що спірне жиле приміщення ніколи не було місцем постійного проживання дитини, на яке за нею відповідно до ст. 71 ЖК України зберігалися права, передбачені ст. 64 ЖК України . Дитина фактично проживає з матірю за іншою адресою.

Так як дитина ніколи не вселялась за місцем реєстрації батька, до теперішнього часу проживає за іншою адресою, тому вона не набула право користування спірним житлом. Сама по собі реєстрація у житловому будинку (квартирі) або відсутність такої не породжують у особи (у тому числі малолітньої) право на користування жилим приміщенням. Крім того, закон захищає житлові права дітей у разі їх дійсного, а не формального порушення.

За положеннями ст.ст. 6 , 11 , 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" , Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб і Українієдиною підставою для реєстрації місця проживання малолітньої особи є заява про внесення до талону реєстрації відповідних відомостей про реєстрацію сина.

Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також в містах Києві та Севастополі.

Отже, у звязку з тим, що ОСОБА_1 не надала суду документів, які б свідчили, що вона зверталась з належно оформленою заявою про реєстрацію дочки за її місцем проживання, та офіційної відмови відповідача у прийнятті такої заяви, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Щодо зустрічного позову ПАТ КВБЗ то в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1.3.3 Договору наймач у встановленні терміни сплачує квартирну плату і плату за комунальні послуги ,а тому вимоги по стягненню заборгованості за комунальні послуги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обовязок відповідно до Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обовязків органу реєстрації.

Відповідно до ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 11 грудня 2003 року визначений термін реєстрація. А саме реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно ст.11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівід 11 грудня 2003року реєстрація місця проживання або місце перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 7 цього кодексу визначений порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме : зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду/ про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутнім або померлим/, свідоцтва про смерть.

Представником ПАТ КВБЗ суду не надано , а в судовому засіданні не доведено факт не проживання ОСОБА_1 понад 6 місяців. Сплачує комунальні послуги, боргів не має. Судом також прийнято до уваги, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ОСОБА_11 буд.№37 гуртожиток №34 койко-місце в кімнаті №10, але фактично проживає в кімнаті №67 цього гуртожитку, за даною адресою не зареєстрована, а тому вимоги, щодо зняття з реєстрації особи, яка не зареєстрована, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4,10,11,60,88,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, треті особи Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області, Орган опіки та піклування Крюківської районної ради м.Кременчука про покладення зобовязання не чинити перешкоди, покладання зобовязання у реєстрації місця проживання малолітньої дитини - відмовити

В задоволенні зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний заводдо ОСОБА_1 , третя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Крюківського РВ Кременчуцького МУ ГУМВС України в Полтавської області про визнання втратившим право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Полтавського Апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текс рішення виготовлений та підписаний 04.11.2011р.