Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

" 24 " листопада 2011 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова A.M.,

суддів: Широкової Л.В.,Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання Ходаківській 0.0.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в

м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2-

вича на рішення Володарсько-Волинського районного суду Жито-

мирської області від 14 вересня 2011 року по цивільній

справі за позовом ОСОБА_1 до

Новоборівської селищної ради, ОСОБА_3

про встановлення факту володіння житловим будинком,

визнання незаконним та скасування рішення виконавчого

комітету селищної ради, визнання незаконними дій селищної

ради, визнання недійсним та скасування заповіту, визнання

недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним рішенням Володарсько-Волинського районного

суду Житомирської області від 14 вересня 2011 року в

задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на

неправильне застосування судом норм матеріального права та

невідповідність висновків суду обставинам справи, просить

скасувати постановлене рішення та ухвалити нове про відмову в

задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи

апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія

суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга

підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Справа №22ц;0690/2544/11 Головуючий в суді І ОСОБА_4

Категорія 37 Доповідач Худяков A.IVl.

2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для скасування рішення виконавчого комітету Новоборівської селищної ради, визнання незаконними дій цієї ради, визнання недійсним та скасування заповіту, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину відсутні.

З даним висновком погоджується колегія суддів, приймаючи до уваги таке.

Відповідно до частин 1,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 4 "Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених", затвердженого постановою КМ України №419 від 15.06.94 року, передбачено, що посадова особа, яка посвідчує заповіт, роз'яснює фізичним особам, від імені яких посвідчуються заповіти і довіреності, їх права та обов'язки, що випливають із заповітів та довіреностей, перевіряє відповідність пос^ідчуваних заповітів і довіреностей вимогам закону і дійсним намірам осіб, що звернулися за їх посвідченням, попереджає про правові наслідки посвідчення заповітів і довіреностей, роз'яснює порядок скасування та складення нового заповіту, скасування довіреностей, складає у разі потреби проекти заповітів чи довіреностей на усне прохання фізичних осіб, посвідчує заповіти і довіреності на усне прохання фізичних осіб.

Відповідно до положень СТ.215 ЦК України та згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначеним законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.1974 року помер ОСОБА_2, а 17.02.1978 року померла мати позивача ОСОБА_5

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його дружина після смерті батьків у встановлений законодавством строк не звертались до нотаріуса по питанню прийняття спадщини.

При посвідченні заповіту на ім'я ОСОБА_3 порушень вищезазначених норм права не встановлено. Позивач їх не надав також і суду першої інстанції.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції встановив, що оспорюваний заповіт відповідав волевиявленню

ОСОБА_6, яка за своє життя не ставила питання про

його скасування або визнання його недійсним.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції, давши

відповідну правову оцінку зібраним по справі доказам,

прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для

задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не

спростовують і на правильність судового рішення не

впливають.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстав

для скасування рішення, з мотивів, наведених в скарзі,

немає.

Керуючись ст,ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,

колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1

відхилити.

Рішення Володарсько-волинського районного суду

Житомирської області від 14 вересня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і

з цього ж дня на протязі двадцяті днів може бути оскаржена в

касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_7