0527 № 6-1/11
У Х В А Л А

25 травня 2011 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рогожина А. В. ,

при секретарах: Петруня І.М., Максимовій Н.О.

за участю

прокурора: Морозова Е.М.

представника Костянтинівської

райдержадміністрації: Козаченка В.В.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 . ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівці заяву Костянтинівської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Донецькій області та Костянтинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2010 року Костянтинівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Донецькій області та Костянтинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду, посилаючись при цьому на наступні обставини.

12 січня 2007 року Північно-Донбаським постійно діючим Третейським судом у складі третейського судді Фальченко С.Р. було винесено рішення по справі № 13/07, згідно якого договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька АДРЕСА_1 Костянтинівський район Торська сільська рада, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03.01.2007 року визнано дійсним, за ОСОБА_4 визнано право власності на вказану земельну ділянку.

Прокурор просить скасувати вказане рішення, оскільки, на його думку, дане рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, договір купівлі-продажу земельної ділянки є недійсним та не відповідає вимогам закону, бо нотаріально не посвідчений, на час винесення рішення третейським судом існував мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, в державному реєстрі правочинів не зареєстрований.

У судовому засіданні прокурор Морозов Е.М. підтримав вимоги, викладені у позові, посилаючись на вказані у позові обставини.

Представник Головного управління Держкомзему в Донецькій області у судове засідання заявник не з`явився, був повідомлений належним чином про розгляд заяви. Голова комісії з проведення реорганізації, перший заступник начальника управління Держкомзему у Донецькій області В М.Бухало надав суду пояснення, в яких повідомив, що позов прокурора підтримує, вважає, що вищевказане рішення Третейського суду є необґрунтованим, винесеним у порушення діючого законодавства, бо при винесенні рішення третейським судом не досліджено питання щодо наявності достатніх законних підстав для відповідного визнання права власності на земельну ділянку.

Представник Костянтинівської районної державної адміністрації Козаченко В.В. підтримав позов, вважаючи, що рішення третейського суду є незаконним.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_4 . ОСОБА_6 позов не визнали, пояснили, що, на їх думку, рішення Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду від 12 січня 2007 року є законним, винесеним без порушень діючого законодавства. Вони також пояснили, що 3 січня 2007 року тобто в день укладення між ними договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 обумовлену договором суму коштів за продаж земельної ділянки та домовився з ним, що наступного дня - 04 січня 2007 року він прибуде до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення даного договору. ОСОБА_5 04 січня 2007 року відмовився прибути до нотаріуса та нотаріально посвідчити даний договір, тому ОСОБА_4 змушений був звернутись до третейського суду для вирішення даного питання.

Заслухавши прокурора, сторін, вивчивши матеріали зазначеної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

03 січня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,3218 гектарів у межах згідно з планом, надану для ведення фермерського господарства, розташовану за адресою: Донецька область Костянтинівський район Торська сільська рада, належної на праві власності ОСОБА_5 (а.с.5-зв.).

Укладений між сторонами договір купівлі продажу земельної ділянки містить всі істотні умови, які передбачені для такого виду цивільно-правових договорів законодавством України.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 220 Цивільного Кодексу України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно із ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду до відповідача ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки дійсним, Третейський суд розглянув вищевказаний позов, заслухавши пояснення та заперечення сторін, урахував всі докази, факти, прийняв до уваги положення чинного законодавства України та 12 січня 2007 року виніс рішення по справі №14/07, відповідно до якого договір купівлі-продажу визнано дійсним та визнано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 (а.с. 4-5).

На підставі Рішення суду було зареєстровано право власності на дану земельну ділянку за ОСОБА_4 .

Дії сторін по укладанню договору купівлі-продажу земельної ділянки та по визнанню його дійсним в повній мірі відповідали чинному на той час законодавству України.

Так, 1 січня 2007 року закінчив діяти мораторій, встановлений П.15 Перехідних положень Земельного Кодексу України (в редакції від 09.02.2006), відповідно до якого «громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

Мораторій було відновлено тільки з 13 січня 2007 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів» від 19 грудня 2006 року, який вступив в силу з дня його опублікування - з 13.01.2007 року, тобто після укладання між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу. А тому на час укладення між ними договору купівлі-продажу, заборони на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення не існувало, оскільки відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють правовідносини, які виникли після вступу їх в силу.

Отже, встановлене Законом «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів» обмеження не може бути перешкодою для правочинну, що був здійснений до вступу цього нормативного акту в силу.

Таким чином, посилання позивача на порушення сторонами під час укладення договору купівлі-продажу чинного законодавства України є безпідставним.

Відповідно до Закону України «Про третейські суди» від 11 травня 2004 року (в редакції, що діяла на момент розгляду справи), третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Закон надає право фізичним особам передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону. Договір купівлі-продажу земельної ділянки містить третейське застереження, яке міститься у п.12 Договору, тобто Покупець мав право подати позов до Продавця до Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди» - третейські суди в порядку, передбаченому Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 8) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

Тобто, Північно-Донбаський постійно діючий Третейський суд мав право розглядати справу щодо визнання дійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки. При цьому слід зауважити, що рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом «Про третейські суди».

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом. Дана стаття встановлює вичерпний перелік підстав для подання позову про скасування рішення третейського суду. Відповідно до вказаного Закону підстави для оскарження Рішення по справі №14/07 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209 ЦПК України, Законом України «Про третейські суди», -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Костянтинівської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему в Донецькій області та Костянтинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про скасування рішення Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду у складі третейського судді Фальченко С.Р. від 12 січня 2007 року, згідно якого договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька АДРЕСА_1 Костянтинівський район Торська сільська рада, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03.01.2007 року визнано дійсним, за ОСОБА_4 визнано право власності на вказану земельну ділянку, відмовити.

На ухвалу може бути подана заява в Апеляційний суд Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд про апеляційне оскарження протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя