АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

Суддів Чубукова О.П., Михайловської С.Ю.

При секретарі Керімовій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг», відкритого акціонерного товариства «Авангард-С» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

02 червня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ТОВ «УніКредит Лізинг», ВАТ «Авангард-С» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «УніКредит Лізинг» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 31515,95 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу 2500 грн. та судові витрати у розмірі 352,65 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, якій просить рішення скасувати та в позові ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, що виникло 13.08.208 р. з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, було пошкоджено автомобіль «Тайота Королла», що належить ОСОБА_3, чим спричинено позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.09.2008 р. ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні ДТП (а.с.154). Постанова є чинною.

На час скоєння ДТП, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Мірт-С». Вказане підприємство здійснювало оперативне управління автомобілем НОМЕР_1 на підставі договору оренди № 36/07-А від 29.10.2007 р., укладеному з ВАТ «Авангард-С» (а.с.36-38). В свою чергу ВАТ «Авангард-С» володіло вказаним транспортним засобом на підставі договору лізингу № 74-LD від20.02.2007 р., укладеному з ТОВ «УніКредит Лізинг».

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2009 р. (справа № Б26/170-09) ПП «Мірт-С» було ліквідовано (а.с.160-161).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, пославшись на ст.1166, 1167, 1187 ЦК, ухвалив рішення, яким стягнув з ТОВ «УніКредит Лізинг», як власника та ОСОБА_2, як винної особи в солідарному порядку матеріальну та моральну шкоду.

Але з даними висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Що стосується рішення суду в частині стягнення шкоди з ОСОБА_2, то воно ухвалене з порушенням норм матеріального права с наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ПП «Мірт-С» та скоїв ДТП під час виконання трудових обовязків. Договори про повну або часткову матеріальну відповідальність між ПП «Мірт-С» та ОСОБА_2 укладено не було. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відповідно до ч.1ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

В свою чергу умови відповідальності працівника перед підприємством за заподіяну ним шкоду визначені КЗПП України.

ОСОБА_2 не є правонаступником ПП «Мірт-С» та не зважаючи на те, що був визнаний винним в скоєнні ДТП, не може нести відповідальність, яка визначена ст..ст.1166, 1167 ЦК.

Що стосується рішення суду в частині стягнення шкоди з ТОВ «УніКредит Лізинг», то колегія суддів вважає, що воно також ухвалене з порушенням норм матеріального права с наступних підстав.

Відповідно до ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом.

У даному випадку, такою особою є ПП «Мірт-С», яке на час дорожньо-транспортної пригоди на законних підставах (на підставі договору оренди) використовувало транспортний засіб.

ТОВ «УніКредит Лізинг» не є правонаступником ПП «Мірт-С», тому стягнення суми відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди, незважаючи на те, що воно є власником автомобіля, не припускається.

З аналогічних підстав колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що заявлені до ВАТ «Авангард-С», тому вони також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг», відкритого акціонерного товариства «Авангард-С» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді