Справа № 4-с/2506/41/11
Провадження №
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2011 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Логвіної Т.В. при секретарі - Колос А.В.,
за участю заявника, представника суб`єкта оскарження,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій суб`єкта оскарження при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.12.2010 року та зобов`язати Центральний відділ ДВС Чернігівського МУЮ виконати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.07.2010 року про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на її користь 500 грн. у відшкодування моральної шкоди оскільки вважає, що постанова необгрунтована та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримала.
Представник Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.
В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-3638, виданий 21.09.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Згідно ст. 9 Закону України „Про виконавче провадження" виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів або з бюджетних установ, здійснюється органами державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В ході проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 2- 3638, виданого 21.09.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, державним виконавце
накладено арешт на рахунки військової частини НОМЕР_1 та надіслано до Г Головного управлінь державного казначейства України в Чернігівській області платіжні вимоги про примусове списання грошових коштів, які були повернуті без виконання в зв`язку з тим, що кошторис боржника не містить коду економічної класифікації видатків бюджету, за яким необхідно здійснити безспірне списання, відсутні відкриті асигнування за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.
Відповідно до ст. 5 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних силах України" військова частина, як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на рахунок по відповідних статтях кошторису, а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.
Суд не приймає до уваги посилання заявника на можливість звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення боргу, оскільки згідно статті 1 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами.
Відповідно до статті 3 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Таким чином, підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 10, 11,210, 386-388 ЦПК України, суд
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня прогоголошення в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: