Справа № 2-3244/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" листопада 2011 р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І. П.

при секретарі Бевз О. А.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2011р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання. В позові зазначила, що 25.12.2003 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання. За даним договором ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_4 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 зобовязалась довічно утримувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення була визначена договором в розмірі половини однієї мінімальної пенсії на місяць. Відповідач ОСОБА_4 з самого початку неналежним чином виконувала умови договору. Комунальні платежі відповідач не сплачувала, хоча з часу укладання договору довічного утримання вона стала власником квартири. З 2007 року почала оплачувати 50% вартості комунальних послуг. Продукти харчування та інші предмети першої необхідності ОСОБА_1 купляла за власні кошти, відповідач ніяких витрат не несла. Готувала їжу, прибирала, прала вона майже завжди сама. ОСОБА_4 іноді надавала їй допомогу у прибиранні квартири чи купівлі товарів. ОСОБА_1 є людиною похилого віку, а тому потребує сторонньої допомоги. За таких обставин невиконання умов договору з боку ОСОБА_4 позбавляє її нормальних умов існування. Посилаючись на ч.1 ст.755, ч.1 ст. 756 ЦК України просить розірвати договір довічного утримання, повернути у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, зняти заборону відчужування двокімнатної квартири АДРЕСА_1, накладену 25.12.2003 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 у звязку з посвідченням договору довічного утримання від 25.12.2003 року.

Позивач та її представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач позов не визнала. Суду пояснила, що дійсно у грудні 2003р. вона уклала з ОСОБА_1 договір довічного утримання. Під час укладання договору ОСОБА_1 запевнила її, що ніякої матеріальної вимоги вона від неї просити не буде, оскільки її пенсія була набагато вищою, ніж у неї. Потім вона переїхала проживати до ОСОБА_1 Комунальні платежі до 2007 року оплачувала ОСОБА_1, а з 2007 року вони оплачували їх пополам. Дійсно продукти харчування та інші необхідні предмети вона купляла за гроші ОСОБА_1 Але вона постійно здійснювала догляд за позивачем, коли та хворіла, ходила по магазинах, на ринок, в аптеку, прибирала у квартирі, прала речі. Харчувалися вони окремо, але вона готувала ОСОБА_1 їжу, купляла продукти харчування. Тобто своєю працею вона частково компенсувала матеріальне забезпечення позивача за договором.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із матеріалів справи видно, що 25.12.2003р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, який було посвідчено державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 У звязку з укладенням цього договору нотаріусом було накладено заборону відчужування двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

За договором довічного утримання ОСОБА_1 (відчужував) передала, а ОСОБА_4 (набувач) отримала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. За умовами договору ОСОБА_4 зобовязалась довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечуючи її харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою та зберігати у її безкоштовному довічному користуванні кімнату №4=13,50 кв.м. Вартість матеріального забезпечення визначена договором в розмірі половини однієї мінімальної пенсії в місяць.

Як вбачається з витягу про реєстрацію прав власності ( а.с.14) право власності на квартиру ОСОБА_4 зареєструвала за собою 27.01.2004р.

За договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 744 ЦК України, одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

За змістом п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду і на вимогу відчужувача, або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Як видно із матеріалів справи, і не заперечується сторонами, що відповідачка частково виконувала умови договору. На прохання позивача вона купувала продукти харчування, ходила на ринок, в магазин, в аптеку, прибирала у квартирі. Всі покупки здійснювалися за кошти ОСОБА_1 Харчувалася ОСОБА_1 також самостійно. Ніяких матеріальних витрат на утримання ОСОБА_1 ОСОБА_4 не несла. Більше того судом встановлено, що ОСОБА_1 оплачувала 50% витрат на утримання квартири та комунальні послуги.

При переході права власності на квартиру до відповідача, вона повинна була здійснювати усі витрати щодо утримання цієї квартири, надавши позивачу у безоплатне довічне користування кімнату №4 у цій квартирі.

Однак судом було встановлено, щодо до 2007 року витрати на утримання квартири повністю несла позивач, а з 2007 року відповідач почала оплачувати половину вартості цих послуг.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про неналежне і несистематичне виконання набувачем умов договору довічного утримання. Відповідач не забезпечувала позивача харчуванням, одягом, необхідним доглядом та допомогою та безкоштовним довічним користуванням кімнатою у квартирі.

Встановлені у судовому засіданні обставини були також підтверджені і показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12

Судом встановлено, що на цей час між сторонами склалися вкрай негативні стосунки, які виключають можливість нормального спілкування між сторонами та виконання ними зобовязань за договором довічного утримання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання набувачем обовязків за договором довічного утримання та необхідність розірвання договору.

У звязку з розірванням договору довічного утримання (догляду), право власності відчужувача на передане ним майно підлягає відновленню за правилами ч.1 ст. 756 ЦК України.

Керуючись ч.1 ст. 755, ч.1 ст. 756 ЦК України, ст.ст. 10,15,61, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 25 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 до ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №2-1211, зареєстрований КПТІ Бердянської міської ради 27.01.2004р.

Скасувати за ОСОБА_4 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Повернути у власність ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зняти заборону відчужування двокімнатної квартири АДРЕСА_1, накладену 25.12.2003 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 у звязку з посвідченням договору довічного утримання від 25.12.2003 року.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_13