справа № 2-2884/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

22 листопада 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивачівОСОБА_3
представника відповідачаОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про внесення змін до кредитного договору, встановлення процентної ставки по кредиту в меншому розмірі та зміну валюти погашення кредиту

встановив:

У липні 2011 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом, який неодноразово уточнювали, до Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі філії Миколаївське регіональне управління про внесення змін до кредитного договору, встановлення процентної ставки по кредиту в меншому розмірі та зміну валюти погашення кредиту.

У обґрунтування позову посилаються на те, що 17.07.2007 між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем був укладений кредитний договір № 08/07/2007/840 К-922 про надання споживчого кредиту в розмірі 43000,00 дол.США із сплатою процентів у розмірі 11,6 відсотків річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.07.2017, зобовязання по якому забезпечені договорами поруки та іпотеки.

Позивачі вважають, що при укладенні кредитного договору були порушені вимоги ОСОБА_7 надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 № 168, а саме відсутність письмового підтвердження про ознайомлення позивача з інформацією про умови кредитування та не попередження про валютні ризики. Крім того, кредитним договором встановлено порядок зміни процентної ставки, що можливо лише після письмового повідомлення банком позичальника. Проте, незважаючи на вказані умови, відповідач без повідомлення позичальника в односторонньому порядку з 20.12.2007 збільшив процентну ставку по кредиту з 11,6 відстоків річних до 14,49. У результаті цього розмір щомісячного фіксованого (ануїтентного) платежу зріс із 612,07 дол.США до 678,26 дол.США. У звязку із цим та різким зростанням курсу долару США до національної валюти, виконання позивачем грошових зобовязань стало неможливим, оскільки вона отримує заробітну плату в національній валюті. Збільшення курсу долара США позивачі розцінюють як суттєву зміну істотних умов, при наявності якої на момент підписання кредитного договору його б не було укладено. Тому, просять внести зміни до кредитного договору шляхом зміни валюти погашення кредитних зобовязань, а саме: погашення кредиту за офіційним курсом національної валюти, встановленого Національним Банком України, відносно долара США на момент укладення кредитного договору (1 дол. США = 5,05 грн.); виключити з кредитного договору підпункт 4.2.6 пункту 4.2; встановити факт сплати кредиту станом на 21.11.2011 в розмірі 196976,91 грн.; встановити, що залишок боргу за кредитним договором становить 20173,09 грн.; встановити, що погашення кредиту здійснюється ануїтентними платежами (тіло кредиту та проценти у розмірі 11,6 відсотків річних) в національній валюті України гривні у розмірі еквівалентному 612,07 дол.США за курсом 5,05 гривні за 1 дол. США, а саме по 3091, 00 грн. щомісячно.

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив його задовольнити на підставах, наведених в позові і уточненнях до нього. Також пояснив, що позивач ОСОБА_8, який є поручителем по кредитному договору, вимог до банку не має.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивачу були добре відомі умови кредитування, оскільки на момент отримання кредиту вона була працівником банку, а кредит наданий у валюті, яку позивач вибрала самостійно, на спеціальних умовах із зниженою процентною ставкою 11,6 відсотків річних, підвищення якої до 14,49 відсотків здійснено після її звільнення з роботи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого за всіма правами і обовязками є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 08/07/2007/840-К 922 (далі кредитний договір). Відповідно до умов цього договору позивач отримала кредит в сумі 43000,00 дол.США під 11,6 відсотків річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 14.07.2017. Кредит надано відповідачем в особі філії ВАТ КТБ «Надра» Миколаївське регіональне управління.

Видача та отримання позивачем кредиту здійснена у доларах США.

У ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_5 на момент отримання кредиту працювала в банку на посаді начальника відділення № 8 філії ВАТ КБ «Надра» Миколаївське регіональне відділення, а тому видача їй кредиту здійснена на спеціальних умовах кредитування, встановленими для працівників банку, а саме за зниженою процентною ставкою 11,6 відсотків річних, яка була підвищена відповідачем в односторонньому порядку після звільнення з роботи позивача.

Вказані обставини підтверджуються заявою позивача від 09.07.2007 про надання кредиту на спеціальних умовах та матеріалами справи. Із заяви також вбачається, що позивач особисто погодилася на отримання кредиту в іноземній валюті доларах США.

Умовами підпункту 4.2.6 пункту 4.2 кредитного договору сторони погодили, що банк має право ініціювати зміну відсоткової ставки за користування кредитом, письмово попередивши про це позичальника за 10 днів. При незгоді позичальника з новим розміром відсоткової ставки, що підтверджується не підписанням позичальником протягом 14 робочих днів додаткової угоди до договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Пунктом 8.1 кредитного договору сторони передбачили, що розмір відсоткової ставки може переглядатися сторонами, про що складається відповідна додаткова угода.

Згідно із умовами підпункту 3.3.2 пункту 3.3 кредитного договору мінімальна сума місячного платежу складає 612,07 дол.США. Сплата мінімального платежу здійснюється щомісячно до 20 числа поточного місяця (підпункт 3.3.3 пункту 3.3 кредитного договору).

Із умов договору також вбачається, що позивач зобовязалася дотримуватися умов договору та сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначеному у підпунктах 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору.

У ході судового розгляду справи встановлено, що додаткова угода про збільшення відсоткової ставки по кредиту з 11,6 до 14,49 відсотків річних між сторонами не укладалася, умови підпункту 4.2.6 пункту 4.2 кредитного договору відповідачем не виконувалися.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором» від 21.01.2010 № 1822-VI2, статтю 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» доповнено частиною другою такого змісту: "2. Фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом». Згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень цього Закону положення вказаного Закону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом.

За таких обставин та враховуючи те, що позивачами і їх представником фактично оскаржуються дії відповідача щодо безпідставного одностороннього збільшення розміру процентної ставки без дотримання порядку, встановленого підпунктом 4.2.6 пункту 4.2 кредитного договору, суд вважає доводи представника позивачів про порушення відповідачем умов договору обґрунтованими.

Доводи представника відповідача про те, що кредит надавався позивачу за зниженою процентною ставкою як працівнику банку суд не приймає до уваги, оскільки дані відносини чітко врегульовані кредитним договором та цивільним законодавством.

У звязку із цим, керуючись статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі 11,6 відсотків річних.

Щодо доводів представника позивачів про зміну істотних умов, а саме різкого зростання курсу долара США відносно національної валюти, не попередження позивача ОСОБА_5 про валютні ризики та недотримання відповідачем ОСОБА_7 надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10.05.2007 № 168, а також позовні вимоги про зміну валюти погашення кредитних зобовязань, встановлення погашення кредиту у національній валюті у співвідношенні до курсу долара США на момент укладення кредитного договору та фактичної суми погашеного кредиту у гривнях, суд вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Згідно із статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надане в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до цієї ж статті кошти це гроші у національній, іноземній валюті чи їх еквіваленті.

Згідно статей 192, 524, 533 ЦК України законним засобом платежу та валютою у якій має бути виражено та виконано зобовязання є грошова одиниця України гривня. Разом з тим, вказаними нормами (частиною другою статті 192 ,частиною третьою статті 533) передбачено, що відповідно до законодавства допускається використання іноземної валюти при вираженні та виконанні зобовязань у випадках і в порядку, встановлених законом

Отже, чинне законодавство передбачає можливість вираження та виконання зобовязань в іноземній валюті у випадках, встановлених законом.

Представник позивачів не довів суду, що укладення кредитного договору у іноземній валюті здійснено з порушенням законодавства України.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент укладення кредитного договору в іноземній валюті його умови були прийнятними для позивача, крім того вона була працівником банку та займала посаду начальника відділення і безпосередньо була повязана з видачею кредитів іншим особам, а тому умови кредитування їй були добре відомі, в т.ч. і відносно коливань національної валюти щодо інших валют.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.11. 2003 за № 1094/8415, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щодня. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, питання незмінності курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено.

Виходячи зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики покладається на позичальника.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а згідно статі 625 наведеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Отже, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті і беручи на себе певні зобовязання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти відносно долара США не є незмінним, та повинні були враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що зростання курсу долара США відносно національної валюти є істотною зміною умов, яка є підставою для зміни умов кредитного договору.

Із досліджених в судовому засіданні доказів також не вбачається, що під час укладення кредитного договору сторони були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. Тому, посилання представника позивачів на зміну істотних умов та несправедливість умов договору в частині покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти є безпідставними, а кредитний договір в частині валюти кредитування відповідає законодавству України.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення наведених вище позовних вимог.

Задоволенню також не підлягає вимога про виключення підпункту 4.2.6 пункту 4.2 кредитного договору, оскільки цим підпунктом передбачено зміну процентної ставки за згодою обох сторін, що відповідає вимогам статті 1056-1 ЦК України.

Відповідно до положень ЦПК України, при зверненні до суду судовий збір справляється за кожну вимогу. Із змісту позову та уточнень позовних вимог, вбачається, що позов містить пять вимог немайнового характеру, але судовий збір в розмірі 51,00 грн. сплачено лише за одну вимогу. Отже, на момент звернення до суду позивачі повинні були сплатити 255,00 грн. (51,00 грн. х5).

Оскільки вказаного дотримано не було, а суд застосовує законодавство, що діє на момент розгляду справи, із позивачів відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 376,40 грн. (94,10 грн. х 4)

На підставі статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог, на користь позивача ОСОБА_5 з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 24,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 11, 14, 60 - 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Встановити, що процентна ставка по кредитному договору від 17.07.2007 № 08/07/2007/840 К-922, який укладено між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі філії Миколаївське регіональне управління складає 11,6 відсотків річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 25,00 грн., разом 76,00 грн. (сімдесят шість гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 376,40 грн. (триста сімдесят шість гривень 40 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Повний текст рішення

підписано 23.11.2011