АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-6488/2011 р Головуючий 1-ої інстанції: Лосєв Д.К.
Категорія: соціальні виплати Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Борової С.А.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Коломацькому районі Харківської області на рішення Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Коломацькому районі Харківської області про призначення державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та стягнення заборгованості, -

встановила:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліда II групи. На підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком і розмір його пенсії по інвалідності не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Тому позивач звернувся до в управління Пенсійного фонду України (далі - управління ПФУ) у Коломацькому районі Харківської області з письмовою заявою про перерахування пенсії у відповідності до ст. ст. 50, 54 вказаного Закону. Проте відповідач всупереч вимог закону відмовляється здійснити відповідний перерахунок цих пенсій.

Управління ПФУ у Коломацькому районі Харківської області позов не визнало, в письмових запереченнях зазначало, що пенсія виплачується позивачеві відповідно з чинним законодавством.

Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року задоволено.

Зобовязано управління ПФУ у Коломацькому районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 1 листопада 2006 року по 10 серпня 2010 року.

В апеляційній скарзі управління ПФУ у Коломацькому районі Харківської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження через неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку цивільного провадження з дотриманням діючих на час ухвалення рішення норм процесуального права.

Матеріали справі свідчать про те, і це не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено другу групу інвалідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Наявність права позивача на призначення та виплату пенсій у розмірах, встановлених вищезазначеним законом, є визначальним для вирішення цього спору.

Крім того, таке право позивачеві гарантується Конституцією України, статтею 46 якої передбачено право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві підлягають застосуванню положення ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанову Кабінету Міністрів № 1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», на підставі якої позивачеві здійснено нарахування пенсії, та інші постанови Кабінету Міністрів України, якими істотно звужується обсяг встановлених законом та гарантованих Конституцією України прав на соціальний захист.

Щодо нарахування позивачеві пенсії у 2008 році, то згідно п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме у статтю 50: «Особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі - 15 % прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність»; частини 3 і 4 статті 54 замінено текстом: «У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987- 1990 роках по II групі інвалідності - 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вищезазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційними.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом «Про Державний бюджет України» і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, з 1 січня по 22 травня 2008 року розмір пенсій та додаткових пенсій встановлюються з урахуванням вказаного Закону.

Також правильно судом першої інстанції не взято до уваги заперечення пенсійного фонду щодо застосування до спірних правовідносин ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Проте надання такого права Кабінету Міністрів України не означає надання права на встановлення порядку, направленого на звуження змісту та обсягу прав позивача на отримання пенсій відповідно до розмірів, встановлених Законами України.

Правильним є і висновок суду першої інстанції про те, що за основу при нарахуванні позивачеві пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з чинним законодавством визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Коломацькому районі Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Коломацького районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: