Справа № 2-258/11 року
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2011 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого - суддi ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

з участю представника позивачки ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом СПД ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 19 000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 19 000 грн., мотивуючи свій позов тим, що 29 квітня 2010 року між нею та відповідачем було укладено двохсторонній договір позики, згідно якого вона як субєкт підприємницької діяльності надала на особисті потреби ОСОБА_4 19 000 грн. на безвідсотковій основі, що підтверджується видатковим касовим ордером № 601 від 20 квітня 2010 року. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте в будь-якому разі до 31 грудня 2010 року без подальшої його пролонгації. Взяті зобовязання по договору відповідачка не виконала, на усні прохання сплатити борг зобовязалась, але до даного часу не виконала. Просить суд, стягнути з відповідачки 19 000 грн. заборгованості по договору позики, так як вважає, що недодержання зазначених умов є підставою для примусового стягнення боргу, та судові витрати, повязані з розглядом справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні позовних вимог не визнала та показала, що за два роки роботи у позивачки вона жодного разу не отримувала заробітної плати, оскільки остання весь час проводила відрахування у звязку з нібито наявністю у неї недостачі товару, для погашення якої й придумала укладення договору позики. Коли вона прийшла звільнятись з роботи, то їй повідомили про недостачу в розмірі 19 000 грн., запропонували підписати незаповнені бланки договору, запевнивши в тому, що це так треба. Також показала, що одного й того ж дня її звільняли з роботи двічі, спочатку за власним бажанням, а потім у звязку з втратою довіря, а тому про яку позику та взаємовигідні ділові стосунки може йти мова, якщо звільнили з роботи саме у звязку з втратою довіря. Готівки вона не отримувала, окрім того, паспортні дані, зазначені в договорі, не співпадають з її паспортними даними. Не заперечує, що підписи на договорі позики та видатковому касовому ордері її.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 з 14.09.2009 року по 30.04.2010 року працювала в ТОВ АД Менський Коопзаготпром (КЗП) заготівельником (а.с. 22-24).

29 квітня 2010 року між приватним підприємцем ОСОБА_5 та заготівельником ОСОБА_4 було укладено договір позики, сума якої становить 19 000 грн. (а.с.5).

Згідно умов договору, а саме п.1.2 позика надана на безвідсотковій (безвідплатній) основі. З якою саме метою надавалася позика у п.2.1. договору не зазначено.

На підтвердження отриманих коштів позивачем представлений видатковий касовий ордер від 29.04.2010 року (а.с. 6).

Дослідивши в судовому засіданні паспорт ОСОБА_4, оригінали договору позики та видаткового касового ордеру від 29.04.2009 року суд встановив, що зазначені в договорі позики паспортні дані в розділі «Юридичні адреси та банківські реквізити Сторін»не співпадають з паспортними даними відповідачки, а у видатковому касовому ордері у графі «Видати»зазначено прізвище ОСОБА_6, а не ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 договору позики від 29.04.20009 року визначено, що строк надання позики становить 12 місяців з моменту надходження коштів на р/р Позичальника. Пунктом 7.1 зазначеного договору обумовлено, що договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте у будь-якому разі до 01 травня 2011 року.

Таким чином, твердження позивачки, викладені в позовній заяві, та її представника в судовому засіданні про те, що строк дії договору сплив 31.12.2010 року спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є передчасними, оскільки на час звернення до суду у позикодавця не наступило право вимоги стягнення боргу за договором позики, строк дії якого ще не закінчився, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, кеpуючись, ст.ст. 526, 530, 610, 614, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 19 000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Н.В. Волошина