Справа № 2-533/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчука С.В., при секретарі - Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа Територіальне управління державної судової адміністрації в Миколаївській області про стягнення незаконно привласнених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення незаконно привласнених коштів. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що між ТУ ДСА в Миколаївській області та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про банківські послуги по переведенню та видачі на підставі зарплатних карток перерахованих сум заробітних плат. За вказаним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний на вимогу клієнта виплачувати належні кошти, в тому числі заробітну плату, перераховані на його ім`я. Так, за лютий 2011 року на зарплатну картку позивача було перераховано заробітну плату у розмірі 2 756,88 гривень, однак банк із зазначеної суми коштів безпідставно зняв з рахунку суму в розмірі 900 гривень. На звернення позивача банк повідомив, що з 18 лютого 2011 року по 19 лютого 2011 року були переплутані номінали купюр, тобто замість купюр номіналом по 100 гривень банкомат видавав купюри номіналом по 200 гривень. Позивач стверджує, що це спростовується випискою по особовому рахунку, де зазначено, що гроші вона знімала 15 лютого 2011 року в розмірі 2000 гривень. Для вирішення вказаного питання, а саме для проведення перевірки позивач зверталася із заявою до прокуратури Снігурівського району. Вважає, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» є не обгрунтовними, зобов`язання мають виконуватись належним чином, згідно законодавства.

Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову, а саме: стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь суму в розмірі 900 гривень, які були незаконно привласнені банком, крім того суму в розмірі 270 гривень - суму індексації, згідно законодавства, яку банк повинен сплатити як борг, кошти незаконно привласнені. Також стягнути витрати за надання правової допомоги, судові витрати по справі повністю.

Позивач до суду не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову.

Представник позивача позов підтримав частково, просив стягнути з ПАТ КБ -ПриватБанк» на користь позивача суму в розмірі 900 гривень, які були незаконно привласнені банком, а також витрати за надання правової допомоги та судові витрати по справі всього в сумі 1071 гривень, від стягнення суми в розмірі 270 гривень - кошти, які були незаконно привласнені з урахуванням індексації - відмовився.

Представник відповідача до суду з`явився, заперечував проти позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Пояснюючи це тим, що 19 лютого 2011 року у Миколаївське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація про те, що у банкоматі розташованому за адресою АДРЕСА_1 відбувалася видача купюр клієнтам при проведенні операцій щодо зняття готівки номіналом по 200 гривень, які враховувалися банкоматом, як купюри номіналом по 100 гривень. Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 14 лютого 2011 року при проведенні інкасації банкомату інкасатор завантажив банкомат касетою А номіналом по 10 гривень 1000 листів, касетою В номіналом 50 гривень 1000 листів, касетою О номіналом 200 гривень 400 листів. Інкасатор здійснив введення у модуль управління банкомата інформацію про номінали та кількість купюр у встановлених касетах згідно маршрутного листа та роздрукував чек. При отриманні балансу на чек не звернув увагу на те, що банкомат сприйняв касету О із купюрами по 200 гривень, як касету Е з купюрами 100 гривень та не прийняв ніяких заходів щодо виправлення недоліків перепрограмування касет. 15 лютого 2011 року із зарплатної картки позивача були отримані кошти в сумі 2900 гривень, з яких дев`ять купюр по 200 гривень, одинадцять купюр по 50 гривень. На картковому рахунку було відображено зняття коштів в сумі 2000 гривень. Тому на підставі службової записки від 21.02.2011 року - 22.02.2011 року було проведено списання надлишково отриманих коштів з картки позивача, відкоригована сума операцій за карткою позивача. Стосовно вимог про стягнення суми індексації зазначає, що сторона повинна довести ті обставини на які посилається, адже позивач не надав доказів про розрахунок суми індексу інфляції.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову.

На підставі дослідження наявних у справі документів (повідомлення банку від 21.03.2011 року за № 30.1.0.0/2-110304/641 з якого слід, що 18.02.2011 року по 19.02.2011 року були переплутані номінали купюр замість 100 грн. видавалися купюри номіналом по 200 грн.; письмове звернення ОСОБА_1 від 28.03.2011 року до прокуратури Снігурівського району на підставі якого ОСОБА_1 просить втрутитися до адміністрації банку для вияснення та прийняття мір щодо зникнення належних їй грошей із зарплатної картки; довідки про наслідки перевірки за скаргою ОСОБА_1 від 13.05.2011 року в м. Снігурівка; довідки ТУ ДСА в Миколаївської області від 21.12.2011 року № 5/1-1902/10 з якої слід, що ОСОБА_1 дійсно працює в Снігурівському районному суді Миколаївської області з 10.09.2002 року по теперішній час; копії чеків та розрахункових платіжних відомостей; копії виписок по особовому рахунку ОСОБА_1 ; повідомлення прокуратури Снігурівського району від 11.05.2011 року; копію заяви від 05.04.2011

року на ім`я начальника Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» Яворської Ні. про надання на адресу прокуратури виписки руху коштів з зарплатної картки; копію вимоги в порядку ст..ст. 8,20 ЗУ «Про прокуратуру» прокуратури Снігурівського району від 30.04.2011 року № 23-1032-11 на розкриття банківської таємниці; повідомлення прокурора Снігурівського району від 26.04.2011 року № 23-1032-11 на адресу ОСОБА_1 ; копію дозволу на розкриття банківської таємниці від

30.04.2011року; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 117 від 15.06.2011 року про прийняття від ОСОБА_1 за складання позовної заяви суми в розмірі 500 грн.; копію договору № ЗП 526/001 між ПАТ КБ «ПриватБанк»; копії відомостей на перерахування на заробітну картку заробітної зарплати за січень, лютий, березень 2011 року; копію додатку № 1 до договору від 13.02.2003 року; копію додатку № 2 до договору від 13.02.2003 року; копію додаткової угоди до договору № 526/001 від 21.03.2003 року; копію правил користування платіжною карткою; копію наказу ПриватБанку від 11.03.2011 року; копію службової записки від 21.02.2011 року; копію виписки з журналу ; копії маршрутних листів від

14.02.2011року ; копію пояснювальної від 21.02.2011 року касира ОСОБА_2 ; копію пояснювальної від 21.02.2011 року ОСОБА_3 ; копію пояснювальної касира віл 22.02.2011 року), в судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2003 року між Територіальним управлінням судової адміністрації в Миколаївській області та відповідачем укладено договір про розрахункове-касове обслуговування по видачі заробітної плати з використанням платіжних карт.

Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язався безперешкодно виплачувати кошти із розрахунків працівників підприємства. На ім`я позивачки було відкрито особовий картрахунок та видана платіжна картка для отримання заробітної плати через пункти та банкомати ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні встановлено та підтверджено що 14 лютого 2011 року при інкасації банкомату з вини працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» була допущена помилка в завантаженні номіналах грошових купюр до банкомату.

Відповідно до ст.1071 ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

Стаття 1074 ЦК України передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках встановлених законом.

Правовідносини між стороною щодо відкриття і обслуговування карткового рахунку регулюється також Умовами і правилами надання банківських послуг.

Зазначеними Умовами та вищевказаним договором не передбачено права ПАТ КБ «ПриватБанк» проводити за власною ініціативою списання картрахунку перерахованої заробітної плати держателя платіжної картки.

Окрім цього відповідачем не надано достовірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що мало місце отримання позивачкою в період з 14.02.2011 року по 16.02.2011 року через банкомат надмірно виданих 900 гривен. Докази, надані відповідачем на підтвердження несправної роботи банкомату, не можуть свідчити про те, що саме позивачка отримала зайві гроші.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн. та зитрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., та 900 гривен в рахунок відшкодування понесених витрат правової допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа : Територіальне Управління Судової Адміністрації в Миколаївській області про стягнення незаконно привласнених коштів - задовольнити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 900 (дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі - 51 гривна та витрати по сплаті на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 120 гривен, та 900 гривен в рахунок відшкодування понесених нею витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Відповідно до ч.З ст. 209 ЦПК України повний текст рішення буде складено 23 грудня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку ч.І ст. 294 ЦПК України.

Суддя Янчук С. В.