АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 46 ( ) Доповідач - Братіщева Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я:

Іменем України

19 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

за участю: представника позивача ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2011 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, 3 особа - ОСОБА_8, про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_7 звернувся із позовом до ОСОБА_6 про розподіл майна, нажитого під час шлюбу і уточнивши свої позовні вимоги просив суд розподілити в натурі майно, що є їхньою з відповідачем ОСОБА_6 спільною сумісною власністю, та надати йому половину Ѕ частини домоволодіння №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі, вартістю 8718 грн. і визнати за ним право власності на вказану частину майна; стягнути з ОСОБА_6 понесені ним судові витрати.

В обгрунтування позову вказав, що з 22 жовтня 1969 року по серпень 2003 року, перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 У 2000 році, під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу було придбано за 17436 грн. домоволодіння №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі. Зазначене домоволодіння перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_8, 3 особи.

Оскільки добровільно відповідач не бажає поділити майно придбане за час шлюбу, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2011 року ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального закону. Зокрема, суд помилково до спірних правовідносин застосував норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року та Кодексу про шлюб і сім,ю в редакції 1969 року; не правомірно застосував строк позовної давності.

В запереченнях на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду, як законне і обґрунтоване, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи спір та ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_7 у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого права.

Свої висновки суд обґрунтував тим, що про порушення свого права позивач повинен був дізнатися ще 27 серпня 2000 року, коли було придбане спірне домоволодіння, оскільки він не вказаний співвласником, але він звернувся до суду через 10 років після придбання спірного домоволодіння, та через 7 років після розірвання шлюбу.

Питання про поновлення строку позовної давності позивач не ставить і виходячи із наведеного суд, керуючись ст.80 СК України в редакції 1963 року дійшов висновку про відмову в позові за спливом строку позовної давності до подання позову.

Але колегія не погоджується з таким висновком суду щодо відмови в позові і вважає, що в позові ОСОБА_7 дійсно слід відмовити, але з інших підстав.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 22 жовтня 1969 року, а 18 вересня 2003 року шлюб між ними був розірваний.

Позивач 28 квітня 2010 року звернувся до відповідача ОСОБА_6 з позовом про розподіл спільної сумісної власності подружжя, домоволодіння №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі, придбаного ними у 2000 році.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сімю (КЗпШС), який діяв на час виникнення правовідносин, майно набуте подружжям за час шлюбу є їх сумісною власністю.

Кожен із подружжя має рівні права на володіння, користування та розпорядження цим майном.

Звертаючись з позовом про поділ домоволодіння №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України ніяким чином не довів те, що спірний будинок є їх з відповідачем спільною сумісною власністю.

Посилаючись на придбання вказаного будинку за час шлюбу у 2000 році, договору купівлі-продажу будинку не надав, а ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду, як і інших доказів про спільну сумісну власність на будинок.

В той же час, згідно договору дарування від 27 серпня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 Ѕ будинку №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі була подарована ОСОБА_10 ОСОБА_6 відповідачу по справі. Договір зареєстрований 6 вересня 2000 року у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації (а.с. 27) і є дійсним на цей час, тому посилання в апеляційній скарзі на те, що договір дарування не має ніякої юридичної сили і вважається неукладеним, безпідставні.

Відповідно до технічної документації на спірне домоволодіння, його власниками є ОСОБА_6 (відповідачка) та ОСОБА_8 по Ѕ частині (а.с. 5-6, 111-117).

Розглядаючи спір суд першої інстанції не звернув увагу на ненадане позивачем, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України підтвердження свого позову і відмовив в позові ОСОБА_7 за спливом строку позовної давності, керуючись ст.80 ЦК України в редакції 1963 року.

Але п.6 Прикінцевих та перехідних положень (положень) ЦК України від 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено, що правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Шлюб між сторонами розірвано 18 вересня 2003 року, а враховуючи те, що цивільний кодекс 2003 року набрав чинності з 1 січня 2004 року, з позовом ОСОБА_7 звернувся 24 квітня 2010 року з заявою щодо застосування позовної давності відповідач не звертався, то відповідно до зазначеного в п.6 Положень, висновки суду про сплив строку позовної давності до подання даного позову необґрунтовані і питання щодо строку позовної давності повинні вирішуватись за ст.267 ЦК України (в редакції 2003 року).

Ст.267 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачає застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до виконання ним рішення, але така заява у справі відсутня.

Виходячи із наведеного, колегія вважає, що ОСОБА_7 в позові дійсно слід відмовити, але не за спливом строку позовної даності, а за інших підстав, тобто недоведеності позову і рішення суду підлягає скасуванню у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, з урахуванням нового рішення, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309, 313-314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 червня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, 3 особа ОСОБА_8, про розділ спільного сумісного майна, надання Ѕ частини домоволодіння №55 по вул. Гулака Артемовського у м. Кривому Розі та визнання за ним права власності на вказану частку, стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: