Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2011 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської ласті в складі:

головуючого Худякова А.М.,

суддів Широкової Л.В., Снітка С.О.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерціііний банк «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» ПАТ комерційного банку "ПриватБанк» (далі - КБ «ПриватБанк») на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від З листопада 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до КБ «ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вимогами до КБ ПриватБанк" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від

11.2009року, її з 04.12.2008 року поновлено на посаді касира-операціоніста КБ "ПриватБанк" із стягненням 19373 грн. 92 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки КБ "ПриватБанк" виконав судове рішення про поновлення на роботі тільки 23.04.2010 року, ОСОБА_2 просила стягнути 14896 грн. 08 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 23.11.2009 року по

04.2010року та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03 листопада 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 14896 грн. 08 коп. середнього заробітку за час невиконання рішення суду щодо поновлення на роботі та 1000грн. моральної шкоди.

У апеляційній скарзі КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постановлене рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що затримка

справа № 22U/0690/99/11 Головуючий в суді 1' ОСОБА_3

категорія 53 Доповідач Худяков A.M.

2

у виконанні рішення суду виникла не з вини відповідача, а внаслідок бездіяльності позивачки, яка не зверталася до органів ДВС із заявою про поновлення на роботі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що КБ «ПриватБанк» на протязі тривалого часу не виконував рішення суду про її поновлення на роботі.

Такий висновок є правильним, оскільки ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23.11.2009 року ОСОБА_2 з 04.12.2008 року поновлено на посаді касира- операціоніста КБ "ПриватБанк" із стягненням 19373 грн. 92 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання (а.с.5-7).

На підставі ухваленого судового рішення, за заявою стягувача, 25 січня 2010 року Корольовським районним судом м.Житомира було видано виконавчий лист №2-1144, а 2 лютого 2010 року державним виконавцем Корольовського ВДВС відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову. Цією постановою боржнику запропоновано добровільно виконати судове рішення до 8 лютого 2010 року.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до Ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За чинним законодавством працівник має бути допущений до роботи на наступний день після винесення рішення суду, однак як вбачається з матеріалів справи КБ "ПриватБанк" цих вимог не виконав.

Виходячи з розміру середньоденного заробітку стягувача, сума стягнення за період затримки виконання рішення суду судом першої інстанції обрахована правильно.

Статтею 236 КЗпП України передбачено порядок вирішення заяв працівників про виплату зарплати, судові рішення щодо поновлення яких не виконуються.

Такі вимоги не є позовними, тому суд, встановивши факт затримки виконання рішення, постановляє ухвалу, а не рішення.

Інші вимоги в цьому провадженні розглядатись не можуть, оскільки правовідносини, що виникли знаходяться у сфері виконання і врегульовані відповідним законодавством.

Виходячи з наведеного, вимоги про відшкодування моральної шкоди у даному провадженні розгляду не підлягають, тому провадження у цій частині слід закрити на підставі п.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.205 п.1,303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

з

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління" ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити частково.

В частині вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди провадження у справі закрити.

В решті рішення Корольовського районного суду м.Житомира від З листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

V

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_4