Справа № 2-173/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Болоніної М.Б.

при секретарі Шараповій О.О.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа СГІРФО Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області) про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до колишнього чоловіка ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні її права власності на квартиру у АДРЕСА_1, де зазначає наступне.

29.08.2006р. між сторонами було укладено шлюб, до укладення шлюбу позивач придбала в особисту власність за договором купівлі-продажу зазначену квартиру, до якої у 2006р. зареєструвала відповідача. 18.11.2009р. шлюб сторін було розірвано, відповідач з серпня 2009р. у квартирі не проживає, однак залишається бути там зареєстрованим за паспортним обліком, комунальні платежі, що нараховуються на нього, не сплачує. Будь-яких угод щодо користування спірним житлом між сторонами не укладалось, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Позивач просить в порядку усунення перешкод в здійсненні нею права власності на квартиру визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, що є підставою для зняття його з паспортної реєстрації, а також відшкодувати за його рахунок понесені нею судові витрати.

Під час проведення попереднього судового засідання відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він є співвласником квартири, позивач перешкоджає йому користуватись спірним житлом, виявив намір предявити зустрічний позов про визнання за ним права користування жилим приміщенням та вселення, однак свого наміру належним чином не реалізував.

У судове засідання відповідач тричі не зявився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем його паспортної реєстрації та за місцем фактичного проживання (ар.с.25,28,29,31,34,35,42), тому у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України та з урахуванням думки позивача суд знайшов за можливе проводити розгляд справи без його участі.

СГІРФО Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, який ухвалою суду від 02.12.2010р. (ар.с.23) був залучений до участі у справі в якості третьої особи, своїми заявами (ар.с.26,41) просив справу розглядати у відсутність його представника.

Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала, суду також пояснила, що з 1993р. перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_3, 10.07.1994р.н., у 1994р. ними було придбано у спільну сумісну власність жилий будинок у с.Комунарівка Пятихатського р-ну Дніпропетровської обл. Після розірвання шлюбу у 1996р. вони провели розподіл майна, при цьому відповідач продав їй свою частку будинку і виселився. В подальшому позивач поміняла будинок на 2-кімнатну квартиру у м.Вільногірську, продала цю квартиру і придбала спірне житло. З 2005р. сторони знову почали проживати спільно, позивач прописала відповідача у спірну квартиру як співмешканця, договору найму житла з ним не укладала. 29.07.2006р. у них народилась дочка ОСОБА_3, у серпні 2006р. вони зареєстрували шлюб. У серпні 2009р. шлюбні та сімейні відносини між сторонами були припинені, відповідач забрав всі свої речі, вибрався з квартири і більше туди не повертався, у листопаді 2009р. їх шлюб було розірвано. Знятися з паспортної реєстрації або оплачувати комунальні послуги відповідач відмовляється, аліменти на утримання дітей не сплачує, внаслідок чого позивач не може оформити житлову субсидію, несе невиправдані матеріальні затрати на оплату комунальних платежів, що нараховуються на відповідача. Свої судові витрати, понесені оплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, позивач просила відшкодувати за рахунок відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши та оцінивши у сукупності надані по справі докази, суд доходить висновку про задоволення позову.

Згідно ст.ст.10,11,58-60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів тощо.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду договір купівлі-продажу спірної квартири від 13.12.2004р. (ар.с.4) та витяг про реєстрацію її права власності на квартиру (ар.с.5); свідоцтва про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу, згідно яких шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено 23.10.1993р., розірвано 04.06.1997р., повторно шлюб між ними зареєстровано 29.08.2006р., розірвано 18.11.2009р. (ар.с.7,8,20,21); довідку про паспортну реєстрацію сторін та їх неповнолітніх дітей у спірній квартирі (ар.с.9,37). Згідно документів, які були витребувані від житлового органу за клопотанням позивача, відповідач був зареєстрований у спірну квартиру на підставі заяви позивача від 13.12.2005р. (ар.с.38), договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладено 20.11.2009р. з позивачем ОСОБА_1 (ар.с.39-40).

Крім того, свої позовні вимоги позивач доводила показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що спірна квартира належить позивачу, відповідач більше року там не проживає, шлюб між ним та позивачем розірвано.

Надаючи юридичну оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Згідно ст.ст.317,321,386,391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст.ст.383,405 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб; член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач, перебуваючи у першому шлюбі з позивачем, був співвласником будинку у с.Комунарівка Пятихатського р-ну Дніпропетровської обл., після розірвання шлюбу він здійснив відчуження належної йому частки на користь позивача, тому позбавлені будь-яких підстав його ствердження про право власності на спірну квартиру, яку позивач особисто придбала у 2004р. Після укладення повторного шлюбу з позивачем він набув право користування спірною квартирою як член сімї її власника, однак внаслідок відсутності там понад один рік він таке право втратив.

Доказів поважності причин відсутності відповідача у спірній квартирі суду не надано, будь-які договори щодо користування житлом між сторонами не укладались, тому існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і зняття його з паспортної реєстрації по квартирі.

Керуючись ст.ст.10,11,58-690,209,212,213,215,218 ЦПК України, ст.ст.317,321,325,383,386, 391,405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру задовольнити.

В порядку усунення перешкод в здійсненні права власності ОСОБА_1 на квартиру у АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у АДРЕСА_2, що є підставою для зняття його з паспортної реєстрації за зазначеною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2, 28.12.1973р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає у АДРЕСА_3 (відомості про ідентифікаційний номер відсутні), на користь ОСОБА_1, 16.04.1975р.н., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та фактично мешкає у АДРЕСА_1 (відомості про ідентифікаційний номер відсутні), у відшкодування її судових витрат 45грн. 50коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію повного рішення направити відповідачу та третій особі в порядку ст.222 ЦПК України.

СУДДЯ М.Б.БОЛОНІНА