Справа № 2-н-1736/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2011 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Куценко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про присудження аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду з заявою про видачу судового наказу про присудження аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 95, 96 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, який по суті є виконавчим документом.

Предметом судового розгляду у позовному провадженні є спір про право цивільне, а у наказному провадженні явного спору немає.

Судова практика видачі та скасування судових наказів свідчить про те, що захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно п.4 ч.1 статті 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; 5) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів.

Проте, як вбачається з заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, просить суд вирішити питання щодо стягнення із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Із вищезазначеного вбачається, що вимоги ОСОБА_1 є більш ширшими, ніж вимога про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , оскільки 1/4 частина заробітку(доходу) може мати більший розмір ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це зазначається в п.4 ч.1 ст. 96 ЦПК України.

Згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, якщо предметом розгляду є спір про право, то суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 95, ст.96 ч.1, ст.100 ч.3, ст. 101 ч.2, 293 України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про присудження аліментів із ОСОБА_2.

Розяснити заявнику про його право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_5