_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1277/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Чугуникової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Регіональна товарна біржа ОСОБА_4 Н, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Київська районна адміністрації Одеської міської ради, відділ по забезпеченню роботи органа опіки та піклування, ОСОБА_6, - про визнання договору купівлі продажу частково недійсним, визнання права власності на частку квартири, вселення, зобовязання не перешкоджати у користуванні квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу квартири № 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі, частково недійсним, визнання за ним права власності на ј частку вказаної квартири, також просить вселити його в спірну квартиру та зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати у користуванні квартирою, посилаючись на те, що має право на частку цієї квартири, оскільки вона була придбана ним з його дружиною - ОСОБА_7 - спільно під час шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана нею та її померлою дочкою ОСОБА_7 за її гроші, крім того вона була придбана в період, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично спільно не проживали та не вели спільне господарство, у ОСОБА_1 відсутне право на цю квартиру.

Відповідач ОСОБА_3 також позов не визнала, надав до суду заперечення, в яких вказала, що вона є добросовісним набувачем квартири № 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі, на момент укладення договору купівлі продажу вказаної квартири, приватним нотаріусом було перевірено відсутність заборони на цю квартиру, в звязку з чим вважає, що в позові слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, вважає що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбу з 11 грудня 1987 р. по 24 жовтня 2000 р. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 березня 1993 р. року за заявою ОСОБА_7 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

Судом досліджені матеріали цивільної справи № 2-3476/99 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, з яких вбачається, що з січня 1998 р. подружжя припинило ведення спільного господарства та жили окремо, причиною розірвання шлюбу стало те, що ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, в сімї були скандали.

14 квітня 1998 р. ОСОБА_2 мати ОСОБА_7 - продала належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, та 11 травня 1998 р. ОСОБА_8 і ОСОБА_7 купили у ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 трьохкімнатну квартиру 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі.

20 жовтня 2000 року ОСОБА_2, що діяла від свого імені та від імені дочки - ОСОБА_7 - продали, а ОСОБА_3 купила квартиру № 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі. Договір купівлі продажу вказаної квартири був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

20 травня 2001 року ОСОБА_7О померла.

Розпорядженням Київської районної адміністрації № 969 від 17.06.2002 р. ОСОБА_2 мати померлої - призначена опікуном онука - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2008 р. ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав щодо сина - ОСОБА_1.

Позивачем вказано, що квартира № 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі, була придбана за гроші, отримані від продажу попередньої квартири АДРЕСА_1, співвласником якої, за його твердженням, був він.

Суд не може погодитись з такими доводами, оскільки в матеріалах справи є договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2, за яким 31.01.1997 р. Янгулбаєва Зулейхан Лечієвна продала, а ОСОБА_2 купила вказану квартиру. ОСОБА_2 в цій квартирі прописала ОСОБА_1, внаслідок чого в нього виникло лише право проживання в квартирі, а не право власності, як помилково вважає позивач ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 надала суду пояснення, що ОСОБА_7 був зареєстрований в спірній квартирі тільки з тієї підстави, щоб після продажу квартири АДРЕСА_1, всі члени сімї були зняті з реєстрації, за листком вибуття усім слід було вказати нову адресу, щоб не чинити перешкод новим власникам квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вказали в документах, що ОСОБА_1 буде проживати з ними в квартирі № 29, в буд. № 31, корп. В, по Люстдорфській дор., в м. Одесі.

Таким чином, ОСОБА_7 та її матірю спірна квартира була придбана спільно в той період, коли між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично були припинені шлюбні відносини і подружжя проживало окремо, припинивши ведення спільного господарства.

Згідно з ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю (КпШС) України, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України, спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути обєктом права власності, крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу.

З рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 1999 р., в цивільній справі № 2-3476/99 р. за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення, вбачається, що сім я розпалася в січні 1998 року з вини відповідача, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні.

Суд не погоджується з доводами позивача, що, оскільки під час продажу спірної квартири ОСОБА_6 був неповнолітнім, то без відповідного дозволу відділу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради продаж не повинен був відбуватися. В судовому засіданні представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради відділу по забезпеченню роботи органа опіки та

піклування надав пояснення, що права неповнолітнього не порушені. Крім того, сам

ОСОБА_6 також надав суду пояснення, що його права ніяким чином не порушені та претензій до ОСОБА_2 він не має.

Що стосується позовних вимог до ОСОБА_3 про зобовязання

не перешкоджати в користуванні спірною квартирою, суд вважає, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 перевірила відсутність заборони на вказану квартиру в обліку Єдиного реєстру заборон.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. 28 КпШС України, ч. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України, ст. 224, 225 ЦК України (1963 р.), -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Регіональна товарна біржа ОСОБА_4 Н, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Київська районна адміністрації Одеської міської ради - відділ по забезпеченню роботи органа опіки та піклування, ОСОБА_6 про визнання договору купівліпродажу частково недійсним, визнання права власності на частку квартири, вселення, зобовязання не перешкоджати у користуванні квартирою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Пучкова І. М.