Справа № 1519/2-1392/11

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16»червня 2011 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором та відшкодування моральної шкоди, за участю третьої особи ОСОБА_3, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси 28.02.2008 р. звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, про стягнення коштів за договором доручення від 11.12.2007 року, які були сплачені за послуги відповідача та для передачі в якості завдатку.

22 січня 2008 року та в останній редакції від 15 грудня 2010 року ОСОБА_1 надав уточнену позовну заяву, якою збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на свою користь грошову суму у розмірі 15 926 (п'ятнадцять тисяч девятсот двадцять шість) гривень 20 копійок, що еквівалентна на момент розгляду справи 2000 (дві тисячі) доларів США, яка була передана в якості завдатку; грошову суму у розмірі 1592 (одна тисяча пятсот девяносто дві) гривні 62 копійки, що еквівалентна на момент розгляду справи 200 (двісті) доларів США, яка була передана за послуги по першому етапу; моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень 00 коп.; витрати, повязані із судовим розглядом справи у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що між ним та відповідачем було укладено договір доручення б/н від 11 грудня 2007 року. Відповідно до п. 1.1 договору доручення відповідач (повірений) взяв на себе зобовязання від імені позивача (довірителя) та за його рахунок укласти з ОСОБА_3, яка є власником двокімнатної квартири за адресою: Україна, АДРЕСА_1, попередній договір купівлі продажу зазначеної двокімнатної квартири. Крім того, договором було передбачено, що позивач повинен передати відповідачу 2 000 (дві тисячі) доларів США, для передачі третій особі (продавцю квартири) в якості завдатку, тобто для забезпечення виконання зобовязання в майбутньому. Виконуючи належним чином зобовязання за договором доручення, в момент його підписання мною було передано ФОП ОСОБА_2 суму 2 000 (дві тисячі) доларів США, крім цього, за умовами договору та з метою оплати послуг відповідача, ФОП ОСОБА_2 було передано(сплачено) 200 (двісті) доларів США, в якості винагороди за першим етапом(п. 3.2. договору). Факт передачі суми грошей в якості завдатку та в якості винагороди за першим етапом від позивача до відповідача підтверджений насамперед договором б/н від 11 грудня 2007 року, суто п. 4.4, який є дійсним на момент розгляду справи, усними поясненнями, наданими до суду процесуальними документами (заперечення, зустрічний позов), особистою згодою відповідача, поясненнями третьої особи, тобто факт визнаний сторонами та не потребуючий додаткового доказування. Отже, при підписанні договору доручення та отриманні винагороди по першому етапу, позивач був наділений повноваженнями щодо зобовязання скласти попередній договір купівлі продажу з урахуванням суттєвих вимог, забезпечити виконання зобовязання завдатком, надати довірителю все отримане з метою вчинення основного договору та отримання належної винагороди за другим етапом в строк до 3101.2008 року. Однак, відповідачем не було виконано своїх зобовязань, передбачених Договором доручення б/н від 11 грудня 2007 року, а саме: не було укладено попередній договір купівлі продажу квартири, як того вимагає законодавство; не було передано довірителю (позивачу) все отримане в звязку з виконанням доручення; не було надано належних документів щодо передачі грошової суми ОСОБА_3 в якості завдатку, що призвело до неможливості укладення основного договору купівлі продажу квартири у встановлені строки. На підставі викладеного, а також враховуючи факт неналежного виконання зобовязань за договором доручення від 11.12.2007 р., грошові кошти передані ФОП ОСОБА_2 в якості винагороди по першому етапу в розмірі 200 (двісті) доларів США, що еквівалентно на момент розгляду справи 1592 (одна тисяча пятсот девяносто дві) гривні 62 копійки та кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що еквівалентно на момент розгляду справи 15 926 (п'ятнадцять тисяч девятсот двадцять шість) гривень 20 копійок, передані ОСОБА_2 для подальшої передачі в якості завдатку за договором купівлі продажу квартири підлягають поверненню.

В судовому засіданні представником позивача підтримано викладені в позові мотиви, визначено факти та обставини, які підлягають доказуванню, в свою чергу відповідачем надано заперечення на позов з поясненням в засіданні підстав та мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на факти та обставини, визнані сторонами, та письмові докази.

Не погоджуючись із вимогами позивача ОСОБА_4 Анатоліївна 13 травня 2009 року звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з останнього суми основного боргу по оплаті винагороди у розмірі 17 927 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять сім) гривень; моральної шкоди у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; сум державного мита та витрат на ІТЗ.

В обґрунтування своїх вимог ФОП ОСОБА_2 зазначала, що 11.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір доручення на укладання попереднього договору про наміри придбання обєкту нерухомості. Відповідно до п. 1.1. Договору доручення представник (Позивач) зобовязується від імені та за рахунок довірителя (Відповідача) укласти з ОСОБА_3 (третя особа) попередній договір купівлі продажу нерухомого майна (надалі Попередній договір), який являє собою 2-х кімнатну квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, буд . 29, кв. 23, та передати в якості завдатку 10100 (десять тисяч сто) гривень, що еквівалентно 2000 (двом тисячам) доларам США за курсом НБУ на день вчинення договору доручення, а відповідач згідно із пп. в) п.2.2. Договору доручення зобовязаний сплатити позивачу винагороду в порядку, встановленому в розділі 3 Договору доручення.

Враховуючи, що позивач всі зобовязання за договором виконав, а саме уклав з ОСОБА_3 попередній договір купівлі продажу квартири на умовах передбачених договором доручення, передав завдаток ОСОБА_3 у розмірі 10100 (десять тисяч сто) гривень та передав оригінал попереднього договору відповідачу, тим самим, позивач виконав належним чином всі зобовязання за договором доручення, за п. 3.2. якого відповідач повинен сплатити винагороду за другим етапом в строк до 31.01.2008 року у розмірі 3550 (три тисячі пятсот пятдесят) доларів США, що еквівалентно 17927 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять сім) гривень за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до того, що ОСОБА_1 зобовязання щодо сплати винагороди на користь ФОП ОСОБА_2 були виконанні частково, а саме в розмірі 1010 (одна тисяча десять) гривень, що еквівалентно 200 (двісті) доларам США, тому в наслідок прострочення виконання зобовязання у відповідача виник борг по сплаті винагороди за другим етапом у розмірі 3550 (три тисячі пятсот пятдесят) доларів США, що еквівалентно 17927 (сімнадцять тисяч девятсот двадцять сім) гривень за курсом НБУ на день укладення договору. До цього часу відповідач не здійснив погашення заборгованості по сплаті винагороди, що свідчить про односторонню відмову відповідача від виконання умов договору доручення, що дає право на стягнення суми боргу в судовому порядку. Крім цього, відповідачем було спричинено моральну шкоду у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Судом досліджено: письмові докази - договір доручення між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 11.12.2007 р., попередній договір про наміри продажу нерухомості між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 від 12.12.2007 р., акт прийому - передачі документів від 12.12.2007 р. та розписка про повернення документів ОСОБА_3 від 22.01.2008 р., лист вимога від ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 від 28.01.2008 року з повідомленням про отримання, лист вимога від ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 від 07.02.2008 року з повідомленням про отримання, крім цього пояснення свідка ОСОБА_5, які у своїй сукупності та із врахуванням визнаних сторонами обставин встановлюють ті обставини, які є підставами та мотивами позовної заяви ОСОБА_1 та навпаки спростовують мотиви та підстави заперечень відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши й дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 Анатоліївни коштів за договором доручення від 11.12.2007 року підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні між позивачем та відповідачем було укладено договір доручення від 11 грудня 2007 року, за істотними умовами якого відповідач (повірений) взяв на себе зобовязання від імені позивача (довірителя) та за його рахунок укласти з ОСОБА_3, яка є власником двокімнатної квартири за адресою: Україна, АДРЕСА_1, попередній договір купівлі продажу зазначеної двокімнатної квартири на визначених умовах строковості та платності та забезпечити виконання зобовязання завдатком у розмірі 10100 (десять тисяч) сто гривень, що еквівалентно 2000 (дві тисячі) доларів США. В момент підписання договору доручення ФОП ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 2200(дві тисячі двісті) доларів США, яка включала сплату за послуги ФОП ОСОБА_2 за першим етапом та грошову суму для передачі в якості завдатку. Вказані обставини визнані сторонами та не потребують додаткового доказування.

Із запереченнями сторони відповідача стосовно належного виконання останнім зобовязань за договором доручення від 11.12.2007 року та суто особистої відмови ОСОБА_1 від укладення основної угоди неможливо погодитись, бо наданий до суду договір про намір продажу нерухомості від 12.12.2007 року складений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який не тягне за собою настання наслідків (прав та обовязків) у вигляді обовязку складання основного договору купівлі продажу нерухомості між ОСОБА_1А.(покупцем) та ОСОБА_3 (продавцем) на визначених істотних умовах та у визначений строк, не є попереднім договором купівлі продажу нерухомого майна. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 1000 ЦК України: «За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя».

Відповідно до ст. 1003 ЦК України: «У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненним»..

Відповідно до ст. 526 ЦК України: «зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України»

Відповідно до ст. 635 ЦК України: «Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі… 4. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором».

Відповідно до ст. 657 ЦК України: «Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі».

Таким чином, між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12 грудня 2007 року було укладено письмовий договір про наміри, в якому не міститься волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору.

Крім цього, основної угоди купівлі продажу нерухомого майна (квартири) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено не було, тим самим, юридично не можливо було укласти угоду забезпечення виконання зобовязань у вигляді завдатку, бо за ст. 570 ЦК України: «Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. 2. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом». Суто з відсутністю юридичних підстав передачі грошей власнику квартири у вигляді завдатку сторона відповідача погодилась в судовому засіданні.

Також підстави та мотиви позову ОСОБА_1, а також його належне виконання умов домовленості, підтверджується листом вимогою на адресу ФОП ОСОБА_2 від 28.01.2007 року з вимогою надати оригінал попереднього договору купівлі продажу нерухомого майна та повідомити де і коли буде укладено основний договір купівлі продажу квартири, що в свою чергу спростовує позицію ФОП ОСОБА_2 щодо особистої відмови ОСОБА_1 від укладення основного договору в обумовлені строки.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України: «1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України: «1. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. 2. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі п.1. ч.2. ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Таким чином факт завдання шкоди позивачу є достатньою підставою передбаченою законом для покладання обовязку її відшкодування на відповідача. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима в розмірі 2 000 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення звільнений від уплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно задоволеної частини вимог. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 526, 635, 657, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Анатоліївни про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 15 926 (п'ятнадцять тисяч девятсот двадцять шість) гривень 20 копійок, що еквівалентна на момент розгляду справи 2 000 (дві тисячі) доларів США, яка була передана в якості завдатку.

Стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 1 592 (одна тисяча пятсот девяносто дві) гривні 62 копійки, що еквівалентна на момент розгляду справи 200 (двісті) доларів США, яка була передана за послуги по першому етапу;

Стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на користь ОСОБА_1 витрати, повязані із судовим розглядом, витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 Анатоліївни на користь ОСОБА_1 витрати повязані з сплатою судового збору в сумі 111 грн. та ІТЗ в сумі 30 грн.

В задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ