Справа№2-5540/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2011 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про виключення майна з- під арешту, а саме 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, накладеного Постановою ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси № В-11/728 серії АА № 261697 від 20.11.2009 року, Постановою ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси від 01.12.2010 року серії АА № 642846, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.11.2000 року, власниками квартири АДРЕСА_2 були позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 Позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 належало по 1/4 частини вищевказаної квартири, а позивачці ОСОБА_2 належало 1/2 частини вищевказаної квартири. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.03.2001 року судом затверджено мирову угоду, відповідно до якої припинено право власності ОСОБА_3 на1/4 частину вищевказаної квартири та стягнуто в його користь компенсацію , та за нами визнано право власності в такому порядку: за ОСОБА_1- 3/8 частин вищевказаної квартири, а за ОСОБА_2 5/8 частин цієї квартири, а відповідач отримав грошову компенсацію за свою 1/4 частину у розмірі 80000 гривень.

При зверненні за реєстрацією набутого права власності до КП ОМБТІ та РОНзясувалось, що на 1/4 частини квартири АДРЕСА_3, накладений арешт ОСОБА_4 Київським відділом Державної виконавчої служби м.Одеси. Та при зверненні до Державної виконавчої служби зясувалось, що арешт накладено у звязку з наявністю у відповідача ОСОБА_3 боргових зобовязань, однак це ущемляє права позивачів та примусило їх вернутись до суду з даним позовом.

Після уточнення позовних вимог 19.10.2011 року позивачі остаточно просять звільнити з під арешту 1/4 частину квартири АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, накладеного постановами ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби від 20.11.2009 року за №В-11/728 серії АА 261697, від 08.12.2010 року за №В-9/2273, від 23.05.2011 року ВП№26630504, від 22.07.2011 року ВП №26222605 .

Позивачі в судове засідання не зявилися, але зявився їх представник за довіреністю, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову в повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в судовому засіданні позов не визнала, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

1 8.09.1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який було розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 23.02.211 року (ас. 4), але на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово- комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 15.11.2000 року, позивачам по справі та відповідачу ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_5 в таких частках: ОСОБА_1 - 1/4 частина, ОСОБА_2 1/2 частина, ОСОБА_3 - 1/4 частина виказаної квартири (а.с.7).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.03.2001 року судом затверджено мирову угоду, відповідно до якої припинено право власності ОСОБА_3 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_6, в рахунок чого ОСОБА_3 отримує грошову компенсацію в рівних частках від ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у розмірі 80 000грн., та за останніми визнано право власності в такому порядку: за ОСОБА_1- 3/8 частин вищевказаної квартири, за ОСОБА_2 5/8 частин цієї квартири( а.с.5,6).

Однак у звязку з наявністю у відповідача ОСОБА_3 фінансових боргових зобовязань, реалізувати своє право позивачам на реєстрацію права власності в КП ОМБТІ та РОНне має можливості, бо в цілях виконання боргових зобовязань ОСОБА_4 Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського МУЮ накладено арешт постановами ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби від 20.11.2009 року за №В-11/728 серії АА 261697, від 08.12.2010 року за №В-9/2273, від 23.05.2011 року ВП№26630504, від 22.07.2011 року ВП №26222605 (а.с.40, 42, 43).

Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст. 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст.14, 217, 328, 334,392 ЦК України, ст.ст. 60,69 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Звільнити з-під арешту ј частину квартири АДРЕСА_7, яка визнана власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2011 року, накладеного постановами ОСОБА_4 Київського відділу Державної виконавчої служби від 20.11.2009 року за №В-11/728 серії АА 261697, від 08.12.2010 року за №В-9/2273, від 23.05.2011 року ВП№26630504, від 22.07.2011 року ВП №26222605.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Луняченко В. О.