Справа № 2-108/11
УХВАЛА

10 лютого 2011 року Шаргородський районний суд Вінницької області

Суддя Славінська Н. Л.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області про тлумачення правочину та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

8.02.2011 року позивачка звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до Шаргородської міської ради про тлумачення правочину та визнання права власності на спадкове майно. Зазначила, що вона народилася і проживає в м. Шаргороді на вул. Свердлова. Її матірю та бабкою по материнській лінії були, відповідно, ОСОБА_2, яка померла 13.09.2001 року, та ОСОБА_3, яка померла 2.05.1989 року в м. Шаргороді Вінницької області.

Згідно заповіту від 16.10.1978 року, складеного її бабкою ОСОБА_3, посвідченого нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори, їй із матірю ОСОБА_2, було заповідано належний на праві власності ОСОБА_3 житловий будинок, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Свердлова, 34. Зокрема: дочці ОСОБА_2 заповідано одну кімнату, коридор, веранду, а їй, тобто онуці всю останню частину будинку три кімнати, два хліви і літню кухню.

Після смерті залишилося спадкове майно, яке складається із грошового вкладу в Ощадному Банку України, та житловий будинок на вул. Свердлова в м. Шаргород.

В листопаді 2010 року вона звернулася в Шаргородську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті матері, так як є спадкоємцем по закону та заповіту, однак завідуючою Шаргородської ДНК їй в цьому фактично відмовлено та, згідно листа від 1.12.2010 року надано розяснення, з якого слідує, що надані нею документи унеможливлюють видати свідоцтво про право на спадщину, так як заповіт посвідчений з порушенням ст. 541 ЦК України 1963 року, а тому рекомендовано звернутися до суду з приводу тлумачення заповіту.

Як слідує із свідоцтва про смерть від 13.09.2001 року, інший спадкоємець майна ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично прийняла спадкове майно, однак померла до його оформлення в нотаріальному порядку.

Після смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона залишилася проживати в спадковому будинку, і до набрання чинності новим ЦК України в ред. 2003 року, фактично прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. Інших спадкоємців на вказане майно немає. При житті її матері між ними склався порядок користування житловим будинком на надвірними прибудовами, за яким ОСОБА_2 користувалася житловою кімнатою 1-2 площею 15,52 м.кв., коридором 1-1 площею 11,84 м.кв., верандою 1-2 площею 6,60 м.кв. В її користуванні знаходилися три житлові кімнати:1-1 площею 16,13 м.кв., 1-4 площею 14,74 м.кв., 1-5 площею 21,09 м.кв., коридор 1-3 площею 5,18 м.кв., а також два хліви та літня кухня, які входять до складу даного домогосподарства.

У заповіті від 16.10.1978 року, посвідченому нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори, не визначено конкретних приміщень, які були їм з матірю заповідані.

Просить винести рішення, яким тлумачити заповіт від 16.10.1978 року, складений її бабкою ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори, яким їм з матірю ОСОБА_2 було заповідано належний на праві особистої власності ОСОБА_3 житловий будинок, що знаходиться в м. Шаргороді на вул. Свердлова, 34, а саме: дочці ОСОБА_2 одну кімнату, коридор, веранду, а онуці, тобто їй Паляниці (після одруження Мартинюк) В.І. всю останню частину жилого будинку три кімнати, два хліви і літню кухню, що входять до нього, зазначивши про те, що ОСОБА_2 заповідано житлову кімнату 1-2 площею 15,52 м.кв., коридор 1-1 площею 11,84 м.кв., веранду 1-2 площею 6,60 м.кв., а Паляниці (після одруження Мартинюк) В.І. всю останню частину жилого будинку, а саме: три житлові кімнати: 1-1 площею 16,13 м.кв., 1-4 площею 14,74 м.кв., 1-5 площею 21,09 м.кв., коридор 1-3 площею 5,18 м.кв., а також два хліви та літня кухня, які входять до складу даного домогосподарства.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У вказаній позовній заяві зазначені вимоги ст.119 ЦПК України не дотримані.

Зокрема, в позовній заяві позивачка не зазначила ціну позову, залишивши пропущене місце, сплативши, при цьому, мінімальний судовий збір в розмірі 8,50 грн. Проте, з позову вбачається, що він носить майновий характер. До того ж, позивачка додає до позову витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічний паспорт на спірний житловий будинок, в яких зазначена майнова оцінка та вартість житлового будинку, але ОСОБА_1, в порушення вимог ст.119 ЦПК України, не зазначає ціни позову та не оплачує, відповідно до ціни позову, судовий збір.

Також, позивачкою не зазначено та не додано до позову доказів невизначеності ціни позову, або перешкод у її визначенні.

Крім того, позивачка посилається на ряд обставин, якими обґрунтовує позов, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину.

Зокрема, позивачка в позові не зазначає і не додає до позову доказів того, що вона є, після смерті її матері, спадкоємцем по закону і по заповіту.

Також, позивачкою зазначено в позовній заяві про те, що державним нотаріусом ОСОБА_4 їй відмовлено у оформленні спадщини, проте не зазначено та не додано до позову доказів на підтвердження даної обставини.

Неодноразово в позові позивачка зазначає, що прийняла спадщину після смерті матері і бабки, але не зазначає доказів на підтвердження даної обставини та не додає їх до позову.

Крім того, позивачкою не заявлено змісту позовних вимог до відповідача Шаргородської міської ради, не зазначено, яким чином порушені вказаним відповідачем її права, яким чином вони підлягають відновленню, тобто, не зазначає доказів наявності судового спору з Шаргородською міською радою.

Також, в позові ОСОБА_1 посилається на норми ст.1256 ЦК України, відповідно до якої можливе тлумачення заповіту. Проте, відповідно до ст.1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 ЦК України. Позивачка в позові не зазначає та не додає до позову доказів наявності спору між будь-якими спадкоємцями з приводу тлумачення даного заповіту.

Однією із обставин, якою позивачка обґрунтовує свої вимоги, є посилання на те, що із свідоцтва про смерть від 13.09.2001 року слідує факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3, проте виклад вказаної обставини відсутній.

Згідно ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 121,210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області про тлумачення правочину та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання нею даної ухвали, шляхом подачі на виконання даної ухвали позовної заяви із виправленими недоліками та доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, в канцелярію Шаргородського районного суду і розяснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їй.

Суддя: