АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: "відшкодування шкоди" Доповідач: Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного сулу Харківської області в складі :

Головуючого: - ОСОБА_1

Суддів : - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_5 на рішення Чугуївського місь суду Харківської області від 07 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6:ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_5 про поновлення на роботі, скасували: наказу, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення нєвиплаченої при звільненні заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, та нєвиплаченої заробітної плати при звільненні.

Позивачка посилалася на те, що з 25.09.2008 року працювала продавцем непродовольчих товарів в магазині «Ветерок» на підставі трудового договору.

05 серпня 2009 року в магазині проводився переоблік товарів. В ході перевірки виявлено значну недостачу товарів. Після цього ОСОБА_5 відсторонив її від роботи, а 28.09.2009 року вона дізналася, що звільнена на підставі ст.41 ч.І п.2 КЗпП України. Позивачка стверджувала, що її вини у недостачі немає. Крім неї та її матері, яка також працювала у магазині, ключі від магазину знаходилися у власників магазину. Позивачка стверджувала, що наказ №1 від 06.08.2009 року про її звільнення не відповідає дійсності, її вину у недостачі не доведено.

Остаточно позивачка просила поновити її на роботі, скасувати наказ №1 від 06.08.20'і9 року про звільнення ОСОБА_6 за п.2 ч.І ст.41 КЗпП України, стягнути заробітну план, за липень 2009 року в сумі 700 грн., втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з 06.08.2009 року по 06.04.2010 року в розмірі 4973 грн.40 коп., моральну шкоду в сумі 1000 гр::

Відповідач проти позову заперечував. Наполягав на тому, що з вини продавця ОСОБА_6 виникла недостача і він мав право розірвати з нею трудовий до гов: р підставі ст.41 ч.І п.2 КЗпП України.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено. Суд поновив ОСОБА_6 на посад: продавця продовольчих товарів в магазині «Ветерок», розташованого в смт. Есхар по ву. Леніна, 30, Чугуївського району Харківської області з 06 серпня 2009 року. Скасовано лл ФОП ОСОБА_5 від 06.08.2009 року №1 про звільнення ОСОБА_6 за ст.41 І КЗпП України, з 06.08.2009 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 6225 грн. 96 коп., заробітну плату за липень 2009 року в сум: грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь держави судовий збір 62 грн.25 витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд зазначив, що рішення в частині поновлення на роботі та стягненні зарсГ: за липень 2009 року підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, а . р повернути на новий розгляд до суду першої інстанції. Він вважає, шо суд першої :нс:; д дав належної оцінки наданим доказам. Не враховано, шо позивачка працював др лл л разі недостачі на неї розповсюджуються вимоги ст.41 ч.І п.2 КЗпП України. Кожного п*ятого числа місяця в магазині проводився пере розрахунок. Позивачка про це знала. Після чергового пере розрахунку 05.08.2009 року у продавців ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виявлена недостача грошових коштів в сумі 1527 грн. 35 коп. на час звільнення розрахунок з позивачкою проведено у повному обсязі. Відповідач вважає, що підстави для звільнення позивачки у звязку з втратою довіри у нього були.

Заслухавши доповідача, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог п.2 ч.І ст.41 КЗпП України для розірвання трудового договору з підстав передбачених цім законом необхідні наступні умови: робітник повинен безпосередньо обслуговувати грошові або товарні цінності, винні дії робітника і втрата довіри до робітника з боку власника або уповноваженого ним органу. Втрата довіри повинна бути основана на конкретних фактах скоєння робітником винних дій. Повинні бути встановлені зловживання робітника і його винні дії у цих зловживаннях.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір №3. У відповідності до умов цього договору позивач зобовязана виконувати обовязки продавця продовольчих товарів, що передбачає матеріальну відповідальність за отриманий на реалізацію товар. Позивачка належала до працівників, з якими можливо було припинити трудові відносини на підставі п.2ч.1 ст.41 КЗпП України, але при доведеності навмисного або необережного вчинення таких дій.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 у звязку з втратою довіри, за п.2 ст.41 КЗпП відповідач посилався на акт ревізії від 06.08.2009 року, згідно якого матеріальна шкода спричинена ОСОБА_6 ФО-П ОСОБА_5 складає 1527,35 грн. Він стверджував, що саме цій акт є підставою для втрати довіри до працівника. Відповідачем не надано доказів, що недостача товарів виникла безпосередньо з вини позивачки. Судом встановлено, що господарі ОСОБА_9, як власники, брали товар для власних потреб. Це підтвердили допитані у якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Посилання відповідача на те, що позивачка реалізовувала товари мешканцям села в борг не доведені. Крім того встановлено, що за час, протягом якого, як стверджує відповідач, виникла недостача, покупців магазину обслуговували брат відповідача ОСОБА_9, адміністратор Серицька О.М., Шеховцова З.О., які офіційно в магазині не працювали. Відповідачем не доведено, що недостача товарів виникла саме під час роботи позивачки. Відповідач зазначив, що неможливо перевіряти кількість товарів, які надходили до магазину і реалізовувалися магазином щодня. Умови зберігання товарів в магазині були неналежні, доступ до товарів мали сторонні особи, які зі згоди адміністратора заміняли продавців. Комора, в який зберігалися товари не замикалася. Акт ревізії, на який посилається відповідач, складений поза робочим часом о 22 годині 06.08.2009 року (магазин працює до 20.00 годин), не містить відомостей про період, за який проводилася ревізія, не зазначено, що перевірялося, які суми були виявлені при перерахуванні, обставини, які свідчили б про вину ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у спричинені шкоди.

При таких обставинах суд обґрунтовано поновив позивачку на роботі і у відповідності до вимог ст.116, 235 КЗпП України стягнув на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 серпня 2009 року по 06 квітня 2010 року в сумі 6225,96 грн., невиплачену заробітну плату за липень 2010 року в сумі 700 грн. та судовий збір в сумі 62,25 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. на користь держави.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315. 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 07 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -