Справа№2-5430/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2011 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третій особі ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів згідно договору позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду 21.07.2011 року звернувся ОСОБА_2 з позовом, згідно якого просить стягнути із ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США та судові витрати.

13.09.2011 року із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1, який у свою чергу просить суд стягнути з ОСОБА_2 79 723 гривні, що еквівалентно 10000 доларів США, а також судові витрати. Зустрічний позов був прийнятий судом, та в якості третьої особи по зустрічному позову залучений ОСОБА_3.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 був залишений без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

Представник ОСОБА_1 позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 79 723 гривні, що еквівалентно 10000 доларів США, а також судових витрат, підтримала у повному обсязі. Свої вимоги представник обґрунтовувала тим, що 04.02.2010 року ОСОБА_2, та його батько ОСОБА_3, як позичальники, отримали від позивача ОСОБА_1 ( як у позикодавця) у борг 10 000 доларів США, які зобовязались повернути не пізніше 16-18 лютого 2010 року. Факт отримання грошей, укладення договору позики, та боргові зобовязання, на думку представника ОСОБА_1 підтверджуються розпискою, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні, а копія залучена у матеріали справи.

Відповідач ОСОБА_2 - який зявився у судове засідання вже після його початку, висловив незадоволення поясненнями представника позивача ОСОБА_1, заявив про своє небажання бути присутнім у судовому засіданні, - до закінчення розгляду справи покинув судове засідання. Раніше, у судових засіданнях, ОСОБА_2 пояснив, що розписка від 04.02.2010 року, яка дійсно була написана ним власноруч та його батьком, констатувала наявність грошових відношень існуючих між сторонами у процесі взаємодій повязаних с початку з купівлею продажем нерухомого майна а потім з орендою нерухомого майна. Вказана розписка мала правове значення лише до укладення сторонами нового договору оренди, після чого втратила будь-яке значення.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, повідомлене належним чином про час та місто розгляду справи.

Суд, проаналізував матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши думку учасників процесу, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з наданої представником ОСОБА_1 розписки, 04.02.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власноруч написали розписку, згідно якої підтверджують факт, що вони зобовязуються повернути утворений на 4 лютого 2010 року борг в сумі 10000 доларів США до 16-18 лютого 2010 року. В іншому випадку орендодавець залишає за собою право застосувати дії, передбачені договором оренди.

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавці таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У даному випадку, суд, приходить до висновку, що у вищенаведеній розписці немає ніяких відомостей про передачу у власність грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками, а йдеться річ про якісь існуючи грошові зобовязання між сторонами, які підтверджуються розпискою. У звязку з відсутністю доказів підтверджуючих факт передачі ОСОБА_1 відповідачу безпосередньо грошей у сумі 10 000 доларів США, суд вважає не доведеним укладення між сторонами договору позики.

За домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найма майна або з іншої підстави, може бути заміненим позиковим зобовязанням. Однак, у цьому випадку, як передбачено ч.2 ст. 1053 ЦК України, заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Суду сторонами не надано укладених договорів про заміну боргу позиковим зобовязанням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294, ЦПК України, ст. ст. 1046,1047,1053 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третій особі ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 79723 гривні, що еквівалентно 10000 доларів США згідно договору позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Луняченко В. О.