Справа № 22-ц-5146/11 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М. Категорія: 27 Доповідач: Каблак П.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

Суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

При секретарі: Купчак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вікдритого акціонерного товариства комерційний банк Надра, третьої особи ОСОБА_2 про визання договору застави недійсним, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним з підстав неправильного застосування норм матеріального права. Стверджує, що судом не дано належної правової оцінки, що предмет застави не належить на праві приватної власності заставодавця, а належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її чоловікові заставодавцю, а згідно ст. 6 ЗаконуУкраїни Про заставу- майно, що перебуває у спільній сумісній власності може бути передано у заставу тільки за згодою всіх співласників. Таким чином заставодавець заставив майно, яке знаходиться на праві спільної сумісної власності позивача з заставодавцим, без згоди позивача, чим порушив майнові права останнього. Враховуючи наведене просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що з метою виконання кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ Надра, був укладений договір застави між ОСОБА_3 та ВАТ КБ Надра, згідно якого для забезпечення виконання в повному обсязі ОСОБА_2 зобовязання заставодаводавцем ОСОБА_3 передано в заставу автомобіль Урал 4320 лісовоз-Е, який належить заставодавцюна праві приватноївласності.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 1 Закону України Про заставу, застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.3 вказаного Закону, застава має похідний зарактер від забезпеченого нею зобовязання.

Згідно ч. 2 ст.65 Сімейного кодексу України встановлено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відмовлеючи в задоволенні позовних вимог районний суд вірно виходив з того, що ст 65 СК України врегульовує правовідносини між подружжям в разі розпорядження зазначеним майном, а в даному випадку застава не є правочином щодо розпорядженням майном, що є спільною сумісною власністю одного з подружжя, а способом забезпечення виконання зобовязання, всупереч доводам апеляційної скарги.

Згідно ст 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи наведене, вірним є і висновок суду про відсутність правових підстав для визнання договору застави недісним з підстав недодержання вимог, передбачених с.т 203 ЦК України (на яку робить покликанння позивачка в позовній заяві), що містить вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1., 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4