Апеляційний суд Харківської області
Категорія: виселення1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів - Коваленко І.П., Бездітка В.М.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації, служба у справах дітей Червонозаводського району м. Харкова про відновлення порушеного права, вселення, виселення,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року ОСОБА_2, що діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації, служба у справах дітей Червонозаводського району м. Харкова - відновлення порушеного права, вселення, виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що ОСОБА_2 у липні 1996 року вселилася з сином від першого шлюбу ОСОБА_4 в спірну квартиру як член сімї наймача, зареєструвавши шлюб з відповідачем ОСОБА_5 20.05.1998 року вона була зареєстрована у вказаній квартирі. Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_5 вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 13.03.2007 року шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу вона мешкала з дітьми в окремій кімнаті. В звязку з тим, що її колишній чоловік зловживав спиртними напоями, вона з дітьми в серпні 2009 року була вимушена залишити квартиру та зняти кімнату за адресою: Харківська, область, Харківський район, селище Високий, вулиця Українська, 48. За місцем реєстрації залишилися її речі та речі дітей, які вона закрила в окремій кімнаті. Вона постійно приходила в квартиру, щоб взяти одяг собі та дітям, сплачувала за комунальні послуги. В жовтні 2009 року померла основний квартиронаймач - ОСОБА_8, після смерті якої відповідачі замінили на вхідних дверях замок та не пускають їх до квартири.

Просили позов задовольнити. Відновити їх порушене право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, та вселити їх у вказану квартиру, виселити ОСОБА_9 без надання житлового приміщення, змінити договір найму у вказаній квартирі, визнавши ОСОБА_2 наймачем двох суміжних кімнат, площею 15,58 і 9,24 кв.м. та укласти з нею окремий договір найму зазначеного житлового приміщення з відкриттям окремого особистого рахунку.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 позов не визнали, суду повідомили, що позивачі добровільно залишили спірне житло з причини того, що позивачка знайшла іншого чоловіка, якого приводила до квартири та жила з ним у присутності колишнього чоловіка та дітей. Ці обставини стали причиною її переселення в селище Високий Харківської області, де вона знімає будинок та мешкає разом з ним і дітьми.

Представники 3- х осіб - Харківської міської ради, комунального підприємства «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації, Управління служб усправах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та вирішення спору на розгляд суду.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено частково.

Відновлено порушене право та вселено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2. В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина, ОСОБА_4 просять рішення суду змінити, задовольнивши їхні позовні вимоги в повному обсязі. Просили вселити їх в суміжні приміщення 54-7 площею 15,58 кв.м. та приміщення 54-6 площею 9,24 кв.м. Виселити ОСОБА_7 з вищеназваної квартири. Змінити договір найму квартири. Визнати ОСОБА_2 наймачем двох кімнат, укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її імя окремий особовий рахунок. Місця загального користування залишити в спільному користуванні.

Рішення суду в частині вселення позивачів до спірної квартири ніким не оспорено.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та інших, вселяючи їх до квартири АДРЕСА_2 суд виходив з того, що позивачі зареєстровані у вказаній квартирі та на сьогоднішній день позбавлені права користуватися житлом. Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо виселення ОСОБА_7 з вищеназваної квартири, зміни договору найму квартири, визнання ОСОБА_2 наймачем двох кімнат, зобовязання укласти з нею окремого договору найму житлового приміщення і відкрити на її імя окремого особового рахунку суд зазначив про відсутність правових підстав для цього.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Судом встановлено, не заперечується сторонами, що квартира АДРЕСА_2 складається з 4-х кімнат, житловою площею 55,90 кв.м. Будинок знаходиться в комунальній власності, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_8, яка померла 09.10.2009 року. Новий договір ні з ким з наймачів не укладений.

В квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 14 ).

ОСОБА_7 був вселений до квартири зі згоди всіх її наймачів в 1984 році як член сімї ОСОБА_8Той факт, що ОСОБА_7 не зареєстрований у спірних приміщеннях, а також те, що в його власності є інша житлова площа не є підставою для його виселення, оскільки відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають із договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо ці особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Що стосується позовних вимог про зміну договору найму жилого приміщення судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЖК України, наймач вправі вимагати, за згодою інших членів сімї укладання з ним окремого договору найму, якщо жила площа, що припадає на нього, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

У відповідності до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму, жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі частиникімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора, тощо).

Доводи, викладені ОСОБА_2 та іншими в апеляційній скарзі, висновок суду першої інстанції щодо відмови їм в задоволенні частини позовних вимог, не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді