Справа № 2/2506/1750/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Колос А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діалогбанкдо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Діалогбанкзвернулося до суду з позовом до відповідачів та просить визнати договір № ДН/30/43 банківського вкладу (депозиту) від 30 липня 2010 року, укладений ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3 з ТОВ Діалогбанкнедійсим та таким, що приховує договір банківського вкладу, укладений ТОВ Діалогбанкз ОСОБА_2 на користь та в інтересах останнього (удаваним правочином). Також позивач просить визнати договір № ДН/30/43 банківського вкладу (депозиту) від 30 липня 2010 року таким, що укладений ТОВ Діалогбанкз ОСОБА_2 на користь та в інтересах останнього. Свої вимоги обгрунтовує тим, що при укладенні договору банківського вкладу відповідачі, які його вчинили, не мали наміру створити правові наслідки для обох його сторін. Діючи від імені ОСОБА_3, його представник ОСОБА_2 приховував укладання договору банківського вкладу особисто для себе, на свою користь, а тому оспорюваний правочин є удаваним.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до його початку надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує.

Представник третьої особи та відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2010 року між ТОВ Діалогбанкта ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу (депозиту), за яким банк прийняв вклад в сумі 150000 грн. на строк по 30.06.2011 року зі сплатою 13,5% річних від суми вкладу. Договір банківського вкладу підписаний представником вкладника ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності, що посвідчена 19 липня 2010 року, зареєстрована в реєстрі за № 3238. (а.с. 8)

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що даний договір банківського вкладу є удаваним, оскільки він фактично укладений не в інтересах ОСОБА_3, а в інтересах самого ОСОБА_2 з метою забезпечити виплату вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому позивач просить визнати договір банківського вкладу таким, що укладений ТОВ Діалогбанкз ОСОБА_2 на користь та в інтересах останнього.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З аналізу даної норми випливає, що закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про -судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року № 9, суд, встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання

його недійсним.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, беручи до уваги не доведення з боку позивача того факту, що оспорюваний договір був укладений з метою приховати договір, укладений в інтересах іншої особи, зважаючи на те, що фактично позивач не заперечує укладення договору банківського вкладу, а довіреність, на підставі якої був вчинений правочин, в установленому законом порядку недійсною не визнана, позов, за викладеними в ньому підставами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя