Справа 2-735/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2011 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді Побережної О.Д.

при секретарі Ткач Н.П.

за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача Чернівецьке обласне управління «Української пожежно-страхової компанії» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у жовтні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що він є власником легкового автомобілі марки «ВАЗ 2107», 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.02.2010 року приблизно 10-ої год. позивач їхав за кермом даного автомобіля з пасажиром на передньому сидінні своєю дружиною ОСОБА_4 по автомобільній дорозі Кельменці МПП «Сокиряни». Перед вїздом у с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області водій автомобіля марки «ВАЗ-21043», д.р.н. 453-99 ТІ ОСОБА_3, який керував даним транспортним засобом на підставі довіреності і їхав позаду позивача в попутному напрямку, порушуючи вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримав безпечної дистанції внаслідок чого вчинив наїзд передньою частиною свого автомобіля у задню частину належного позивачу автомобіля.

Постановою Кельменецького районного суду від 09.04.2010 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля йому була заподіяно матеріальні збитки, які полягають в наступному.

Після зіткнення автомобіль не міг самостійно їхати, тому його відтягнули на буксирі до господарства позивача, де на наступний день було зроблено необхідний ремонт, щоб він міг самостійно рухатися, а 02.03.2010 року позивач відігнав його на СТО ОСОБА_5 в м.Новодністровськ Чернівецької області для проведення необхідного для усунення всіх отриманих пошкоджень ремонту.

Після огляду автомобіля спеціаластами СТО було визначено ступінь пошкодження кузова та інших частин автомобіля і по рахунку № 68 від 03.03.2010 року ПП ОСОБА_5 було закуплені нові запчастини для заміни пошкоджених при ДТП, які не підлягали ремонту. Всього по цьому рахунку ПП ОСОБА_5 було закуплено запчастин на загальну суму 3460 грн.

Крім цього, по рахунку № 67 від 03.03.2010 року ПП ОСОБА_5 були виконані роботи по встановленню замість пошкоджених нових запчастин та інші необхідні ремонтні роботи на загальну суму 2620 грн. Таким чином, позивач сплатив 6080 грн.

Оскільки автомобіль, яким керував відповідач був застрахований ним 20.11.2009 року згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземниїх транспортних засобів в АТ «Українська пожежно-страхова компанія», то Чернівецьким обласним управлінням АТ «УПСК» 22.04.2010 року позивачу було виплачене страхове відшкодування, за виключення 510 грн. франшизи, у розмірі 2592,34 грн. та 16.06.2010 року 1228, 0 грн. Таким чином, всього виплачено страховиком 3820,34 грн.

Крім цього, відповідачем було переслано позивачу 510 грн. франшизи..

Таким чином, невідшкодованою залишилася сума у розмірі 1749,66 грн., яку відповідач відмовляється добровільно відшкодувати.

Згідно довідки ПП ОСОБА_5 від 10.06.2011 року вартість запчастин, які були придбані позивачем 03.03.2010 року по рахунку № 68 станом на 10.06.2011 року складає 4245 грн., а вартість робіт по ремонту по рахунку № 67 від 03.03.2010 року станом на 10.06.2011 року складає 3150 грн.

Таким чином, на даний час розмір заподіяних збитків складає 7395,0 грн, а сума невідшкодованиих збитків 3064,66 грн.

Крім того, вважає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виражається у душевних стражданнях, які він зазнав у звязку з діями відповідача, які він оцінює у розмірір 5000 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь завдані матеріальні збитки у розмірі 3064,66 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні, посилаючись на обставини зазначені в позовні заяві, підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Крім того, допитаний в якості свідка позивач дав пояснення, що під час ДТП сидіння, на якому він сидів, було зірвано з кронштейнів, тому позивач злякався і у нього раптово піднявся тиск. Після ДТП у нього загострився гіпертонічний криз. Дружина позивача сиділа на сидінні пасажира і у звязку з ДТП півтора місяці перебувала в лікарні. Внаслідок ДТП позивач протягом двох місяців був позбавлений можливості користуватися траспортним засобом, зокрема, їздити до своїх дітей, які проживають в іншому населеному пункті. Крім того, він був змушений неодноразово за власний рахунок їздити в стархову компанію для подачі документів з метою отримання виплати страхової суми. Витрати за ремонт належного йому транспортного засобу позивач сплатив по рахунку ПП ОСОБА_5, а не згідно витрат, вказаних в експертизі.

Відповідач позовні вимоги визнав частково: визнає обставину вчинення з його вини 28.02.2010 року ДТП з участю позивача та спричинення належному позивачу транспортному засобу механічних пошкоджень, однак вважає, що матеріальні збитки повністю відшкодовані, оскільки позивачу було виплачено страхове відшкодування та сплачено суму франшизи, погоджується лише на відшкодування 1000 грн. моральної шкоди, заподіяної позивачу з його вини внаслідок ДТП,

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду письмове клопотання про проведення судового розгляду без присутності представника. Крім того, зазначає, що позивачу 22.04.2010 року було виплачено 2592,34 грн. та 16.06.2010 року 1228, 0 грн. Виплати проводились з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля.

З обставин, визнаних сторонами, які згідно положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, судом встановлено, що 28.02.2010 року приблизно 10-ої год. на автомобільній дорозі Кельменці МПП «Сокиряни» відбулася ДТП з участю позивача та відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цієї особою.

Постановою Кельменецького районного суду від 09.04.2010 року у справі про адміністративне правопорушення встановлена вина відповідача ОСОБА_3 у вчинені даної ДТП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІСС № 093419, позивач є власником автомобіля «ВАЗ-32107», д.р.н. 14988 МС, 1991 року випуску.

Відповідно до довідки управління державної інспекції відділення ДАІ зобслуговування адміністративної території Сокирянського району та автомобільно-технічної інспекції від 09.03.2010 року № 625 вищезазначений транспортний засоб отримав внаслдіок даного ДТП наступні метанічні пошкодження: деформація заднього бампера, заднього лівого та правого крил, розбитий задній лівий показчик повороту.

Згідно полісу № ВС/963687 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 під час ДТП була застрахована в АТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Сторони та представник третьої особи визнали обставини виплати позивачу з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля 22.04.2010 року - 2592,34 грн. та 16.06.2010 року 1228,0 грн. страхових виплат, що також підтверджується видатковими касовими ордерами.

Суд не бере до уваги рахунки № 67 та № 68, виданих ПП ОСОБА_6 без зазначення дати їх видачі, як належниі докази на підтвердження понесених позивачем витрат у звязку з пошкодженням належного йому транспортного засобу внаслідок ДТП з вини відповідача, оскільки по-перше з даних довідок неможливо встановити коли саме дані кошти сплачені позивачем, а по-друге з них неможливо встановити, що перелік зазначених в них робіт та закупівля запчастин здійснювалися внаслідок заподіяних пошкоджень під час ДТП з вини відповідача.

Відповідно до ст.. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166, частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (у тому числі транспортним засобом) відшкодовується у повному обсязі особою, яка на відповідній правовій підставі ним володіє.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і разовою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем та його представником у відповідності до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України не доведено обставин недостатності страхової виплати для повного відшкодування заподіяних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Згідно ч.ч.1, 2,3,4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодження її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до довідки Сокирянської ЦРЛ № 1921 від 13.10.2010 року ОСОБА_1 28.02.2010 року о 12 год. 40 хв. звертався за наданням медичної допомоги з діагнозом: гіпертонічний криз, неускладнений, гіпертонічна хвороба.

Суд не бере до уваги в якості належного доказу при встановлені обставин справи довідку Романківцької дільничної лікарні №31 від 07.07.2010 року, в якій зазначено, що позивач з 04.03.2010 по 14.03.2010 року перебував на амбулаторному лікуванні, а з 12.05.2010 року по 22.05.2010 року перебував на денному стаціонарі в даному медичному закладі, оскільки ним та його представником у відповідності до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України не доведено причинного звязку між діями відповідача та хворобами позивача у звязку з чим він перебував на лікуванні в зазначені періоди часу.

Згідно довідок Бурдюзької сільської ради Кельменецького району від 17.11.2011 року №№326, 680-683 відповідач проживає дружиною та малолітньою дочкою, з 01.11.2008 року він не працює, сімя має житловий будинок, користується присадибною ділянкою. Крім того, відповідач не займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №59434від 17.11.2011 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що згідно пояснень позивача, допитаного в якості свідка щодо тривалості та глибини душевних страждань, які він зазнав внаслідок протиправної поведінки щодо нього та його дружини під час ДТП, а також у звязку із пошкодженням його майна, з урахуванням положень ст. 23 ЦК України позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 2000 грн.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог: 37 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 500 грн. за надання правової допомоги, а також на користь держави судовий збір у розмірі 94,10 грн., оскільки позивач при подачі судового збору був звільнений від його сплати.

На підставі 23, ч. 1 ст. 1166, 1167, ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, ст..29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, 2000 (дві тисячі) грн моральної шкоди, а також 537 (пятсот тридцять сім) судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 94,10 грн. на рахунок №0204, банк ГУДКУ у Чернівецькій області, отримувач УДК у Сокирянському районі, МФО 856135, код ЗКПО 23246034.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі через Сокирянський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: