Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області в складі судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальний підрозділ ГІРФО Макарівського РВГУ МВС України в Київській області про встановлення факту належності до громадянства України,
Заявниця звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що в жовтні 1992 року вона, ОСОБА_1, приїхала в Україну та стала проживати у своїх родичів в АДРЕСА_1. 28.03.1998 року між нею, ОСОБА_2, та громадянином України ОСОБА_3 відділом РАЦС Макарівського РУЮ був зареєстрований шлюб. 27.06.1998 р. було зареєстровано її місце проживання-с.Калинівка, вул.Гоголя,25 Макарівського району. Від шлюбу у неї 20.07.1999 року народився син ОСОБА_4. В листопаді 1999 року ВПР та МР УАСМ ГУ МВС України в Київській області їй видано тимчасову посвідку для постійного проживання на території України. В 2004 році вона звернулась до Відділу паспортизації, реєстрації та міграційної роботи УАСМ ГУ МВС України в Київській області з заявою про оформлення належності до громадянства України та надала необхідні документи, включаючи паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. 28.10.2004 року вона отримала паспорт громадянки України. В серпні 2008 року при підготовці документів на отримання кредиту в «Приватбанку» працівниками останнього її було повідомлено про те, що її паспорт вважається втраченим. З метою з»ясування даного питання вона звернулась з заявою до Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області та 06.01.2010 року отримала по пошті постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Згідно ст.5 ЗУ «Про громадянство України» документом, що підтверджує належність до громадянства України, є паспорт громадянина України. Відповідно до ст.22 цього закону рішення про позбавлення громадянства України приймає Президент України, про що видає Указ. Згідно листа з Секретаріату Президента України Указ Президента України про припинення її громадянства України не видавався.
20.10.2010 року надійшла відповідь Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Київській області, в якій повідомлялось про те, що за обліками територіального підрозділу ГУРФО Макарівського РВГУ МВС України в Київській області документи про підтвердження громадянства України нею не подавались та згідно довідки консульської служби Посольства ОСОБА_5 в Україні від 13.07.1999 року вона ніби-то є громадянкою ОСОБА_5. Згідно ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законами. Отже, на даний час існує невизначеність у її правовому становищі, їй невідомо, чи може вона користуватись правами, які випливають з правового статусу громадянина України (отримати закордонний паспорт, приймати участь у виборах та ін.). Тому вона звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має для неї юридичне значення.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 вимоги підтримали, підтвердили викладене в заяві.
Представник заінтересованої особи- територіального підрозділу ГІРФО Макарівського РВГУ МВС України в Київській області - ОСОБА_7 вимоги не визнала, пояснивши в судовому засіданні, що ОСОБА_1 приїхала в Україну в 1996 році з паспортом колишнього СРСР, будучи громадянкою ОСОБА_5. В 1999 році вона отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні. Процедура набуття громадянства України заявницею не була витримана, довідка про набуття громадянства України заявниці не видавалась. Паспорт громадянки ОСОБА_8 був виданий заявниці з порушенням закону, підлягає вилученню та знищенню.
Вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він є чоловіком заявниці, познайомився з нею в 1996 році в м.Києві, разом працювали, в 1997 році зареєстрували шлюб. Він знав, що раніше заявниця проживала в Абхазії, бачив у неї паспорт СРСР. Щодо громадянства дружини він нічого не знає. В посольстві ОСОБА_5 він з дружиною були, брали довідку, бачив посвідку на тимчасове проживання в Україні, звертались в паспортний стіл. В 2004 році дружина отримала паспорт громадянки України. Де була заявниця в 1991 році, йому не відомо.
Свідок ОСОБА_9 посвідчив суду, що після одруження з ОСОБА_3 заявниця років 10 назад стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 прибула в Україну в 1992 році, була громадянкою колишнього СРСР, на даний час є громадянкою ОСОБА_5.
На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЗУ «Про громадянство»,ст.ст.256-259,294 ЦПК України,суд,-
ОСОБА_1 у встановленні факту належності до громадянства України відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чиннослівідповідно до ст.223 ЦПК України.