АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1870/11 Справа № 22ц-9591/11 Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх В.М. Доповідач - Бараннік О.П.
22 листопада 2011 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 рік листопад 22 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -Бараннік О.П.,

суддів -Глущенко Н.Г., Городничої В.С.,

при секретарі Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сурсько - Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, визнання незаконними дій, скасування рішень сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, яку у березні 2010 року уточнив та в якій, нарівні з вимогами до Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, пред'явив свої вимоги також і до ОСОБА_4 про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та визнання незаконними рішень Сурсько-Михайлівської сільської ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори 17.10.1992 року він є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_5, вмерлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Власником другої частини зазначеного житлового будинку спочатку став його брат ОСОБА_6, а після його смерті - його дружина ОСОБА_4.

Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно, яке складалося з житлового будинку та господарських і побутових споруд, розташовувалось на земельній ділянці площею 5 000 кв.м., з яких 2 200 кв.м. знаходилось біля спадкового будинку, а 2 800 кв.м. розташовувалось окремо.

Рішенням III сесії XXII скликання Сурсько-Михайлівської сільської ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області від 17.04.1996 року частина присадибної земельної ділянки площею 600 кв.м., яку позивач набув у користування у зв'язку зі спадкуванням частини житлового будинку та частина присадибної земельної ділянки площею 170 кв.м., розташованої поза межами земельної ділянки матері позивача, була йому передана у власність, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Сл.НОМЕР_1.

Інша частина присадибної земельної ділянки площею 830 кв.м., якою користуваласz мати позивача та частина земельної ділянки площею 172 кв.м., яка розташована поза межами ділянки, якою користувалася мати позивача, на підставі рішення II сесії XXII скликання Сурсько-Михайлівської сільської ради, була передана у власність його брату ОСОБА_6, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Сл. III-ДП 091 248, та власником якої на сьогодні є його дружина ОСОБА_4.

Таким чином, частина присадибної земельної ділянки площею 770 кв.м ( із розрахунку 2200 - 600 - 800), якою користувалася мати позивача не була включена до державних актів на право приватної власності на землю, у зв'язку з чим вони є такими, що суперечать закону в частині визначення розмірів земельних ділянок, що були передані у власність братів ОСОБА_4.

Крім того, після отримання позивачем 11 квітня 2009 року технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, ним було встановлене ще одне порушення його права власності на землю при здійсненні приватизації, а саме : зазначене спадкове домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності, розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_4 на підстаї Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, з чим позивач погодитись не може і у зв'язку з чим вимушений був звернутись з даним позовом до суду, в якому просив поновити йому строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом ; визнати незаконним та скасувати рішення Сурсько-Михайлівської сільської рад народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області від 17.04.1996 року в частині визначення розміру та зовнішніх меж земельної ділянки, що передано у його приватну власність ; визнати недійсним Державний акт Сл.НОМЕР_1 від 01.11.1997 року на право приватної власності на землю, виданий йому в частині визначення розміру та зовнішніх меж земельної ділянки ; визнати незаконним та скасувати рішення Солонянського району Дніпропетровської області від 16.05.1995 року в частині визначення розміру та зовнішніх меж земельної ділянки, що передана у приватну власність ОСОБА_6 ; визнати недійсним Державний акт Сл. НОМЕР_3 від 27.03.1997 року на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_6 Сурсько - Михайлівською сільською радою народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області в частині визначення розміру та зовнішніх меж земельної ділянки та зобов'язати Сурсько-Михайлівську сільську раду народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області повторно розглянути питання про передачу у приватну власність в порядку приватизації позивачем земельної ділянки по вул. АДРЕСА_1.

Рішенням Солонянського району Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, визнання незаконними та скасування рішень сільської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки в частині визначення розміру зовнішніх меж земельних ділянок, визначення недійсними державних актів на право приватної власності на землю в частині визначення розміру та зовнішніх меж земельних ділянок та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правому оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що про порушення свого права він дізнався лише 11 квітня 2009 року, коли одночасно з отриманням нового технічного паспорту на спадкове домоволодіння АДРЕСА_1, від співробітника бюро-технічної інвентаризації ТОВ «Абріс» ним була отримана і копія, виданої виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради довідки від 20.04.1992 року № 342 про те, що за його матір'ю ОСОБА_5 в дійсності значилася земельна ділянка у розмірі 0,50 га, тобто 5 000 кв.м., не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як видно з матеріалів справи 17 жовтня 1992 року позивачем разом з братом було отримано свідоцтво про право власності на спадщину за законом у вигляді 1/2 частини кожному, належного їх померлій матері ОСОБА_5 житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами в с. Ленінське Солонянського району, який розташований на земельній ділянці площею 5 000 кв.м., та відповідно якого право власності на вказаний житловий будинок за позивачем і його братом ОСОБА_6 було зареєстровано 20 жовтня 1992 року в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 за реєстровим номером 52.

В той же рік, а саме 25 вересня 1992 року за рішенням виконавчого комітету Сурсько- Михайлівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_7 була виділена земельні ділянка площею 0,09 га по вул. Клубній в с. Ленінське для будівництва індивідуального житлового будинку і за цим же рішенням ОСОБА_7 було надано також і дозвіл на будівництво на виділеній земельній ділянці.

В подальшому, за заявою ОСОБА_2 рішенням виконкому Сурсько- Михайлівської сільської ради Солонянського району № 12 від 28 травня 1993 року позивачеві було виділено земельну ділянку у розмірі 0,06 га в АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку та господарських споруд і згідно розпорядження № 391 від 23 червня 1993 року голови Солонянської райдержадміністрацїї видано дозвіл на здійснення такого будівництва та будівельний паспорт, а відповідно до рішення III сесії XXII скликання Сурсько-Михайлівської сільської ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області від 17 квітня 1996 року йому у власність було безкоштовно передано земельну ділянку площею 0.0770 га. в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0450 га та ведення особистого підсобного господарства 0.0320 га. яка розташована в межах населеного пункту с. Ленінське, про що видано Державний акт СЛ. НОМЕР_4. За цим же рішенням Сурсько-Михайлівської сільської ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області у постійному користуванні позивача додатково було залишено земельну ділянку загальною площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, що свідчить про обізнаність позивача щодо розміру земельних ділянок, які знаходились у його власності та постійному користуванні протягом тривалого періоду часу, поважності причин пропуску якого позивачем, за викладених обставин, не доведено.

Крім того, як видно з матеріалів справи, правові документи про виділення або відведення земельної ділянки у користування чи власність ОСОБА_5 за її життя у сільській раді відсутні, а відповідно до статті 23 ЗК України, в редакції 1990 року, право власності або право постійного користування повинно посвідчуватись державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами і народних депутатів. Відповідно ж до положень статті 22 ЗК України (1990 р.) право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) і одержання документа, що посвідчує це право, якого у позивача також не має, бо він із відповідною заявою про надання йому у користування земельної ділянки АДРЕСА_1 з моменту відкриття спадщини і до сьогодні, до Сурсько-Михайлівської сільської ради не звертався. В той же час, за даною нормою закону, приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею забороняється.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та з врахуванням розмірів земельних ділянок, переданих позивачеві у власність на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 01.11.1997 року, передбачених ст.ст. 56, 67 ЗК України (в редакції 1990 року) постановив рішення, як відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили .

Головуючий:

Судді: