АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.

при секретарі Солодовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2011 року про справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2011 року позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 225 732,36 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи та просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що відповідно до кредитного договору від 05 березня 2008 року № 0 ОСОБА_4 був наданий кредит у розмірі 75 162 доларів США, зі сплатою за користування ним 13 % річних з кінцевим терміном повернення 05 березня 2015 року.

Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечене шляхом укладення з ОСОБА_3 договору поруки № 0/11 від 05 березня 2008 року.

Оскільки зобов'язання позичальника не виконувалося належним чином, станом на 29 вересня 2010 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 974,97 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України складає 225 732,36 грн.

Суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо.

Положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Оскільки відповідачі не виконували належним чином зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судом було вірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду ОСОБА_2 від 15 вересня 2011 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: