РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-202/11

провадження у справі № 2/239/11

17 січня 2011 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,

при секретарі Дуяновій Г.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням -

в с т а н о в и в:

15.12.2010 року ОСОБА_1 позивач у справі, звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням.

17.01.2011 року ОСОБА_1, до початку розгляду справи, надав уточнюючу позовну заяву у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який належить йому (ОСОБА_1) на праві власності за адресою: вул. Молодіжна, 7, с. Олександрівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2008 року, його батько ОСОБА_3, який помер 16.01.2009 року, зареєстрував у будинку за адресою: вул. Молодіжна, 7, с. Олександрівка, Новоград-Волинський район, Житомирська область, як члена своєї сімї, ОСОБА_2. ОСОБА_2 за зазначеною адресою після реєстрації не поселявся, жодного дня там не проживав. Відповідач не відноситься до кола членів сімї позивача.

Після смерті батька позивач отримав у спадок будинок за вищезазначеною адресою.

Відповідач з моменту реєстрації і по даний час продовжує проживати за місцем своєї попередньої реєстрації за адресою: вул. Волі, 1, с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області. Знятися з реєстрації відповідач в добровільному порядку відмовляється. Тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Заперечував щодо його задоволення.

Суд заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

29.01.2008 року батько позивача - ОСОБА_3 зареєстрував у власному будинку за адресою: вул. Молодіжна, 7, с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області, як члена своєї сімї, ОСОБА_2. З часу реєстрації ОСОБА_2 за цією адресою не проживав, що підтверджується довідкою Виконкому Наталівської сільської ради (а.с. 5) та Актом від 09.12.2010 року (а.с. 6). У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 також підтвердив той факт, що жодного дня з часу реєстрації за зазначеною адресою не проживав. За час життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким житловий будинок в цілому з усіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, 7, с. Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області він заповів своєму синові ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 4).

Згідно довідки виданої Виконкомом Наталівської сільської ради за адресою: вул. Молодіжна, 7, с. Олександрівка, Новоград-Волинського району постійно проживали лише ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та з 29.01.2008 року був зареєстрований але не проживав там ОСОБА_2 (а.с. 5), що підтверджує той факт, що позивач не проживав однією сімєю з ОСОБА_2 та який не відноситься до кола членів його сімї.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-якої угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. З аналізу даних статей випливає, що право ОСОБА_2 користуватися житлом існувало лише за наявності у ОСОБА_3 права приватної власності на це житло, однак 16.01.2009 року ОСОБА_3 помер а житло успадковане та набуто на нього права власності позивачем ОСОБА_1, який не являється членом сімї відповідача ОСОБА_2 Отже і право користуватися житловим приміщенням ОСОБА_2, після набуття права власності на нього позивачем, втратив.

Крім того, такої ж думки і Верховний Суд України, який своїми ухвалами від 06.11.2002 року, від 04.10.2006 року та від 18.09.2008 року визнав, що з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сімї також утрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 211-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Молодіжна, 7, село Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області та зняти його з реєстраційного обліку за адресою вул. Молодіжна, 7, село Олександрівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області.

Вступна та резолютивна чистини рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 січня 2011 року.

Повний текст рішення складено 24 січня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба