АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 45 (1) ОСОБА_1
Доповідач Грищенко Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Грищенко Н. М.

Суддів:- ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі:- ОСОБА_4

за участю: представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобовязання передати земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, який в подальшому неодноразово уточнював та доповнював. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач без його відома змінив умови договору оренди земельної ділянки та зареєстрував останній у ДП «Центр державного земельного кадастру» без належного оформлення акту прийому-передачі земельної ділянки від 02.07.2008 року. В останній редакції позовних вимог просив визнати недійсним договір земельної ділянки, укладений 02.07.2008 року між сторонами, скасувати державну реєстрацію зазначеного договору, здійснену 01.04.2009 року за №19 у Книзі реєстрації державних актів та договорів оренди землі, зобовязати ОСОБА_5 повернути йому земельну ділянку площею 3, 4770 га, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та стягнути судові витрати.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення його вимог в повному обсязі. Вважає, що суд дав невірну оцінку обставинам справи, не прийняв до уваги факт заміни сторінок договору оренди земельної ділянки, внаслідок чого змінились умови договору, не перевірив акт прийому-передачі земельної ділянки, який став підставою для реєстрації договору оренди та не звернув уваги на те, що орендна плата виплачувалась позивачу лише після його звернення до суду із позовом.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю IV-ДП №044114, є власником земельної ділянки площею 3, 4770 га, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 02 серпня 2008 року він уклав з відповідачем ФОП ОСОБА_5 договір оренди зазначеної земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва терміном на 10 років. Цей договір було зареєстровано 01.04.2009 року у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Книзі реєстрації державних актів та договорів оренди землі було вчинено запис за №19.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відповідності укладеного сторонами договору оренди вимогам діючого законодавства й відсутності у звязку з цим підстав для визнання його недійсним та застосування наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.4 Закону України Про оренду землі, ст.90 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є громадяни, у власності яких перебувають земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України Про оренду землі, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України і договором оренди землі.

Положеннями ст.16 Закону України Про оренду земліукладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку та у відповідності до вимог ст.ст.17,18 цього ж закону, ст.125 ЗК України передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договору оренди землі за актом приймання-передачі. Договір набирає чинності після його державної реєстрації.

Із договору оренди земельної ділянки від 02.07.2008 року вбачається, що цей договір укладено між сторонами, які в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір ними підписаний, строк дії договору -10 років (а.с.138-141).

Зазначений договір 01.04.2009 року пройшов державну реєстрацію в Криворізькому відділі ДРФ ДП Центр державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис № 19.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки вимог ст. 203 ЦК України сторонами при укладанні договору оренди земельної ділянки 02.08.2008 року не було порушено. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, відповідачем виконуються всі умови договору. Тому суд вірно дійшов висновку, що не має підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації договору та передачі спірної ділянки.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що акт прийому-передачі землі не був ним підписаний та що реєстрація договору у ДП Центр державного земельного кадастру також пройшла без належних підписів, є безпідставними, спростовуються копією зазначеного акту (а.с. 22), де такий підпис мається та поясненнями, наданими у суді першої інстанції представником ДП Центр державного земельного кадастру ОСОБА_8, яка пояснила, що в пакеті документів, який зберігається в Криворізькому відділі ДРФ є підпис позивача як в договорі оренди земельної ділянки так і в акті прийому-передачі земельної ділянки. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки пройшла згідно вимог чинного законодавства.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не звернув увагу, що орендна плата стала виплачуватись тільки після звернення його до суду, спростовуються поясненнями його ж представників в судовому засіданні, які підтвердили факт отримання орендної плати позивачем у 2008 році натуроплатою та у 2009 році орендну плату отримав у грошовому виразі, що не суперечить волевиявленню позивача та вимогам укладеного між сторонами договору.

Доводи в апеляційній скарзі, що при укладенні договору були порушені вимоги ст.203 ЦК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони висновків суду про відмову в задоволенні позову не спростовують.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Отже, вирішуючи данний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішень не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повного тексту ухвали відкладено до 12. 12. 2011 року.

Головуючий:

Судді: