Справа № 2-1758/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2011 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд неповнолітніх громадян України за кордон,

в с т а н о в и в :

В липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із згаданим позовом, в якому просив надати неповнолітнім громадянам України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до досягнення ними 18-річного віку дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_4.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги і остаточно просив надати неповнолітньому громадянину України ОСОБА_5 до досягнення ним 18-річного віку дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2007 року сторони розірвали шлюб, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5О, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З жовтня 2009 року неповнолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом із позивачем ОСОБА_3 Позивач має намір і можливість разом із сином тимчасово виїжджати за межі України на відпочинок та для їх оздоровлення. Однак ОСОБА_3 не має можливості отримати у ОСОБА_4 дозвіл на виїзд неповнолітнього сина за кордон, так як вона тривалий час проживає у Республіці Чехія.

Будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 до залу суду не зявилися. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідачки ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою, в якій визнала позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі і просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача.

Дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилися син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Рішенням Кременчуцького районного суду від 30.10.2007 р. шлюб розірвано. Починаючи з жовтня 2009 року неповнолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом із позивачем ОСОБА_3

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 8 згаданої статті СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Стаття 150 СК України визначає обовязок батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі обовязок піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції Про права людинипередбачає, що кожен має вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування та може бути обмежена в цьому лише у випадках, встановлених законом.

Обґрунтування позивачем позовних вимог наміром оздоровити дитину за кордоном не суперечить чинному законодавству, а реалізація права батька та дитини відпочивати у обраному ними місці, відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Пунктом 2 ст.4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян ОСОБА_9 ч.3 ст.22 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про надання дозволу на тимчасовий виїзд з неповнолітнім сином за межі України відповідає інтересам дитини, направлена на виконання батьківського обовязку щодо виховання дитини, забезпечення піклування про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст.150, 155 СК України, ст. 213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Надати неповнолітньому громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_6, до досягнення ним 18-річного віку дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу матері ОСОБА_4.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя В.В.Крикливий