АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 56 Доповідач - Каратаєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

Суддів Михайловської С.Ю., Чубукова О.П.

При секретарі Солодовій І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення орендної плати, штрафних санкцій, недоотриманих прибутків, відшкодування вартості холодильного обладнання та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 березня 2001 року вона уклала з ОСОБА_2 договір оренди належного їй на праві приватної власності приміщення, площею 133 кв.м., усно обговоривши ціну оренди в 50 грн. за кв.м. в місяць, а ОСОБА_4 за договором поруки поручився нести солідарну відповідальність по зобовязанням щодо 50% оплати орендної плати. Окрім цього, вона домовилася усно з ОСОБА_2, що він на решту приміщень знайде орендарів та буде збирати на підставі доручення з них орендну плату, яку буде щомісячно передавати їй за розпискою. До того ж, під його відповідальність було передане холодильне обладнання магазину.

З серпня 2003 року до травня 2006 року боржник не оплатив орендну плату, тому договором від 22.05.2006 року договір оренди був розірваний. Але після цього ОСОБА_2 не сплатив орендну плату ані за користування орендованого приміщення, ані орендну плату, які він збирав за решту приміщень з інших орендарів.

Після укладення нею договорів оренди цього приміщення з іншими орендарями у червні 2006 року виявилося, що з магазину зникло холодильне обладнання, вартість якого складає 8700 грн.

Також через неможливість використання вивільнених приміщень через відсутність обладнання та перенос відповідачем силового щитка електрики, вона змушена була не тільки достроково розірвати укладені договори оренди приміщень, але й сплатити штрафні санкції, нести витрати на повторне підключення електрики та збитки через неможливість отримання орендної плати.

З таких підстав позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідачів по 113 050 грн. заборгованої орендної плати за період з серпня 2003 року по травень 2006 року включно, стягнути з ОСОБА_2 зібрані з інших орендарів та несплачених їй кошти у розмірі 243 100 грн., вартість холодильного обладнання у розмірі 8 700 грн., сплачені нею штрафні санкції у розмірі 24 000 грн., вартість повторного підключення до електрики у розмірі 24 000 грн., недотриману з нових орендарів орендну плату у розмірі 17 600 грн. та у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування несплаченої орендної плати 118 150 грн., а в іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 та у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.256,257 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, за договором майнового найму наймодавець зобовязується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату. Договір майнового найму між громадянами на строк більше одного року повинен бути укладений у письмовій формі. Стаття 324 цього Кодексу передбачає можливість передачі за договором майна у безоплатне тимчасове користування другій стороні, яка зобов'язується повернути те ж майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2001 р. між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено на невизначений строк письмовий договір оренди 133 кв.м. приміщень у магазині по вул. Калиновій,12 у м. Дніпропетровську, в якому пунктом 4.1 була передбачена договірна орендна плата (а.с.18 т.1).

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК, суд першої інстанції надавши оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи та на підставі пояснень сторін та свідків, дійшов висновку, що вказаний договір оренди дійсно був укладений, що підтверджується угодою про його розірвання (т.2, а.с.30); орендна плата за користування приміщенням становила 50 грн. за 1 кв.м., що підтверджується запереченнями відповідача ОСОБА_4 (т.1, а.с.110), поясненнями свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.2, а.с.70-73), що були надані в судовому засіданні.

З наведених підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи апелянта не спростовують пар вільність рішення суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів по справі, тоді як відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді