АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 46 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Бондаренко І.В.

за участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з відповідачем у шлюбі, під час якого вони придбали автомобіль Опель Аскона, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 21 серпня 2009 року ОСОБА_4, без його згоди продала зазначений автомобіль своїй дочці від першого шлюбу. Вважає, що вартість проданого автомобіля повинна бути зарахована як виділена їй частка у спільному майні подружжя, а тому відповідач повинна йому сплатити 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 3000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14 червня 2010 року складає 23747 грн. Тому просив розділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме автомобіль Опель Аскона, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на його користь 23747 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., 237,47 грн. по сплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності ним позовних вимог, оскільки він в позовній заяві зазначив, що автомобіль продано без його згоди та вважає, що докази про його згоду на продаж автомобіля повинна надавати відповідач.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого 14 травня 2002 року придбали за договором купівлі-продажу автомобіль Опель Аскона 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано в Криворізькому МРЕО на імя ОСОБА_4.

21 серпня 2009 року ОСОБА_4 продала транспортний засіб ОСОБА_5 - дочці від першого шлюбу.

Відмовляючи позивачу в позові суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження продажу відповідачем транспортного засобу всупереч його волі і не в інтересах сімї.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, але вважає помилковим посилання суду на Постанову Пленуму Верховного Суду від 28.11.1980 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу» та п.15 в редакції Постанов Пленуму Верховного Суду СРСР від 18.06.1987 року № 6, від 30.11.1990 № 14, оскільки з 01 січня 2004 року набрав чинності Сімейний Кодекс України, а з 21 грудня 2007 року діє постанова Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Враховуючи, що спірні правовідносини між сторонами виникли в 2009 році (відчуження транспортного засобу), при вирішенні спору між сторонами слід керуватися нормами Сімейного Кодексу України та вказаною постановою Пленуму Верховного Суду України.

Так в ч.1 ст.63 , ч.1 ст.65 Сімейного Кодексу України закріплено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частиною 2 ст.65 Сімейного Кодексу України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ч.3 ст.65 Сімейного Кодексу України для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово і нотаріально засвідчена. Тобто, якщо одним із подружжя відчужується, зокрема автомобіль, який є обєктом права спільної сумісної власності, письмова згода другого з подружжя має бути посвідчена нотаріально.

Враховуючи вищевказане, а також те, що позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіля, відповідно до положень ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного Кодексу України, в той час, як транспортний засіб за час шлюбних відносин (шлюб розірвано в судовому порядку 25.05.2010 року) відчужено його дружиною, позивач не оспорює в позовній заяві наявність його згоди на відчуження відповідачем автомобіля за договором купівлі-продажу, колегія суддів, з урахуванням вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач відчужила автомобіль на свій розсуд всупереч його волі, і не в інтересах сімї, суд же виніс рішення, не зясувавши всі обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального і процесуального права є безпідставними, та такими, що суперечать вищевказаним нормам матеріального права.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що саме відповідач повинна довести про відчуження автомобіля за його згоди, оскільки вони суперечать ч.2 ст.65 Сімейного Кодексу України та ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: