Справа № 2-п-7/11
УХВАЛА

іменем України

25 січня 2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Гудим О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву відповідача про скасування заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанкдо ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд рішення, ухваленого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 01.09.2010 р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанкдо ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в її обґрунтування посилаючись на те, що з поважних причин не мав змоги прибути до суду задля участі у судовому розгляді справи, адже не був повідомлений, та не отримував вчасно копії заочного рішення, а також на те, що поза увагою суду залишилося те, що між сторонами за кредитним договором не було досягнуто згоди з істотної умови кредитного договору - процентів, чим порушено вимоги, встановлені ст. 638 ЦК України, через що кредитний договір є неукладеним та через що сума боргу, яка була стягнута з відповідача, підлягає перерахуванню.

У судове засідання сторони не зявилися, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим розглядав заяву у їх відсутності, та дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, виходячи зі змісту даної правової норми, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, суд виконав вимоги ЦПК щодо належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи судом. Разом з тим, на переконання суду, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини, та, оскільки для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення та лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку, утім, дані умови судом при розгляді даної заяви про скасування заочного рішення встановлені не були, тому керуючись ст. ст. 231, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанкдо ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Розяснити відповідачеві, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя