Справа № 22-ц-5101/11 Головуючий у І-й інстанції-Кавацюк В.І.
Категорія: 52 Доповідач в 2-й інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області

у складі: головуючого Каблака П.І.

суддів - Крайник Н.П., Кота І.Н.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 липня 2011 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_3

до Львівського державного університету безпеки життєдіяльності

про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду з ухваленням нового про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не прийнято до уваги те, що неодноразове переукладення з нею строкового договору (контракту) перетворило його на безстроковий і звільнення з роботи повинно було проводитися в порядку, який встановлено до безстрокових договорів. Також не взято до уваги пояснення посадових осіб відповідача (завідувач кафедри ОСОБА_4, перший проректор ОСОБА_5С.) про те, що ними було обіцяно продовження з нею трудових обовязків. В день видачі наказу 22.06.20010 року про її звільнення з 26.08.2010 року її не ознайомили з наказом, а витяг з наказу та трудову книжку вручили тільки 02.09.2010 року, а видаючи довідку в липні місяці на участь у міжнародній конференції у вересні місяці відповідач зазначав, що за нею буде зберігатися місце праці і після даного відрядження. Не дивлячись на те, що представники відповідача визнали порушення в частині затримки видачі трудової книжки та довідки про розрахунок коштів, суд не вирішив питання стягнення заробітку за час такої затримки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в розгляді справи (ч.1ст.11 ЦПК України).

Відповідно до статей 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила поновити її на раніше займаній посаді старшого викладача, вважаючи звільнення її з цієї посади незаконним, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, який повязувала з незаконним звільненням, стягнути 50 000 грн. моральної шкоди за образу, нанесену незаконним звільненням.

Судом встановлено, що позивачка працювала на займаній посаді згідно контракту №250 від 26.08.2009 року, укладеного на один рік, 27.05.2010 року її було попереджено про те, що після закінчення дії договору її буде звільнено з роботи згідно п.2ст.36 КЗпП України, що і було зроблено наказом №230 о/с від 22.06 2010 року, з врахуванням того, що з 01.07. по 26.08.2010 року позивачці було надано відпустку.

Відповідно до ч.3ст.21, ч.2ст.23 КЗпП України сфера застосування такої особливої форми трудового договору як контракт визначається законами України.

Прийняття на роботу педагогічних та науково-педагогічних працівників шляхом укладення трудового договору, в тому числі, за контрактом, передбачено ч.3ст.54 Закону України Про освіту. Таким чином, переукладення щорічно з педагогічним працівником контракту не свідчить про незаконність дій працедавця та про перетворення трудового договору із строкового в безстроковий. Законність укладення з позивачкою контракту вперше в 2006 році нею не оскаржувалась.

Обіцянки посадових осіб, на яких посилається позивачка (завідувача кафедри та першого проректора) не є належними доказами волі працедавця на продовження діючого чи укладення контракту на новий строк, а довідка від 30.07.2010 року, підписана проректором та начальником фінансово-економічного відділу університету, для предявлення в Генеральне консульство ОСОБА_6, щодо участі позивачки в міжнародній конференції також не є належними доказами волі працедавця (особи, яка має право прийому і звільнення з роботи) на укладення чергового контракту з позивачкою, оскільки така воля мала бути виражена згідно п.20 останнього контракту за два місяці до закінчення строку його чинності, тобто, не пізніше 26.06.2010 року, а на цей час вже існував наказ про звільнення позивачки 26.08.2010 року, який не був відмінений при видачі довідки 30.07.2010 року.

Доводи апелянта про те, що судом не вирішено питання стягнення заробітку за час затримки видачі трудової книжки чи довідки про розрахунок коштів є безпідставними, оскільки такі доводи не були підставами її позовних вимог, за які суд не вправі виходити при розгляді спору.

Таким чином, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 314 ч.1п.1, 315, 317, ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Львівської області набирає законної сили з моменту проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Кіт І.Н.

ОСОБА_7