АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі ПАТ «Кредтипромбанк»), третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису недійсним, посилаючись на те, що 19.03.2008 року він уклав кредитний договір з банком на отримання 153000 грн. строком дії до 10.03.2027 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня було укладено іпотечний договір між банком та ним, згідно якого в заставу банку було надано квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.

22.02.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис на вказану квартиру, що є предметом іпотеки, для погашення заборгованості, яка станом на 01.02.2010 року складає 169743,58 грн.

Вважаючи вказаний виконавчий напис таким, що вчинено з порушенням діючого законодавства, оскільки він не погоджується з розрахунком заборгованості, а тому вважає, що вона не є безспірною, просив суд визнати вчинений виконавчий напис недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року задоволено позов ОСОБА_2

Визнано недійсним виконавчий напис, який вчинено 22.02.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі № 257 про звернення стягнення на двохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, 6/9 і є власністю ОСОБА_2 з метою погашення заборгованості у сумі 169743,58 гривень на користь ВАТ «Кредитпромбанк», як вчиненого з порушенням діючого законодавства.

Стягнуто з ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 37 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кредтипромбанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неврахування судом того, що на момент вчинення виконавчого напису спору щодо суми заборгованості за кредитним договором не існувало, а отже сума була безспірною. Крім того, позивач підтвердив факт сплати ним боргу по процентам 11.03.2009 року в сумі 5000 грн. з порушенням строку такої сплати, що й стало підставою для нарахування пені в сумі 6,28 грн. Відповідач вважає, що при вчиненні виконавчого напису дотримано порядок його вчинення, передбачений законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог в спосіб, який не передбачено ст. 16 ЦК України, відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 34/25/08-НВклн, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 153000 грн. строком по 10.03.2027 року зі сплатою 15,5% річних за користування кредитними коштами.

19.03.2008 року між цими ж сторонами в забезпечення виконання кредитного зобовязання укладено договір іпотеки № 34/25-101/08-НВклн, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, належна на праві приватної власності ОСОБА_2

У звязку з порушенням ОСОБА_2 умов укладеного кредитного договору в частині строку повернення кредитних коштів та несвоєчасної сплати процентів за їх користування утворилася поточна заборгованість станом на 01.02.2010 року в загальному розмірі 169743,58 грн.

22 лютого 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис за № 257, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 01.02.2010 року в розмірі 169743,58 грн. звернуто стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушені вимоги діючого законодавства, оскільки ним не була перевірена правильність розрахунків заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене по справі рішення відповідає вказаним вимогам законності та обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для виконання вчиненого нотаріусом за заявою ВАТ «Кредитпромбанк» виконавчого напису на квартиру АДРЕСА_2, що є предметом іпотеки, для погашення заборгованості за кредитним договором.

Порядок та умови звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки визначено п.4 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» іпотечного договору № 34/25-1-1/08НВклн від 19.03.2008 року, укладеного між сторонами.

Згідно п.п. 4.2 договору іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору на умовах укладеного договору іпотеки.

Згідно п.п. 4.3 договору іпотеки при настанні умов, передбачених п.п. 4.2 цього договору іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і якщо протягом цього строку, зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель задовольняє свої вимоги, одним із способів, наведених в договорі, або ж способом здійснення звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим законодавством України, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.п. 4.4 договору іпотеки).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХП та зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, визначено умови вчинення виконавчих написів нотаріусом, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 із змінами та доповненнями (далі Інструкції) заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Однак, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що сума простроченої заборгованості за кредитом становить 8508,74 грн., а поточної заборгованості - 138236,90 грн., простроченої заборгованості по процентам 17150,93, поточної 1931,81 грн. (а.с. 13-15) й звернуто стягнення на загальний розмір заборгованості (як простроченої, так і поточної, строк виконання якої не настав) за кредитом і процентам в загальній сумі 165828,38 грн. без врахування того, що наведене не свідчить про безспірний характер заборгованості, а отже, вказує на необхідність проведення додаткового дослідження та доказування її розміру.

Також, в поданій позовній заяві позивач посилається на те, що сума заборгованості не є безспірною, а тому доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині спростовуються матеріалами справи. Посилання ж відповідача в апеляційній скарзі на підтвердження останнім факту сплати ним боргу по процентам 11.03.2009 року в сумі 5000 грн. з порушенням строку такої сплати не може розцінюватися як його погодження з сумою заборгованості, а свідчить лише про факт погашення останньої частково.

Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що сума простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 10440,55 грн. (8508,74 грн. +1931,81 грн.) є не співмірною з вартістю предмета іпотеки, яка становить 191647,50 грн., у звязку з чим порушення основного зобовязання ОСОБА_2 не завдає збитків ПАТ «Кредтипромбанк» як іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що при вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, обовязковому встановленню підлягає факт невиконання або неналежного виконання основного зобовязання, лише за умови якого виникає право здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як передбачено ч.4 п. 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Однак, всупереч ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, якими передбачено покладення на сторони обовязку з доведення тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що ним надсилалася письмова вимога про усунення порушення за основним зобовязанням на адресу ОСОБА_2 й була отримана ним.

Всупереч ч.4 п. 283 Інструкції не була врахована вказана обставина нотаріусом при вчиненні виконавчого напису й відповідно не було враховано, що недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що законом передбачені умови для вчинення нотаріусом виконавчого напису, були відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства.

Оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а не правочином, то у разі наявності підстав, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом в даному випадку вчинення напису з порушенням норм діючого законодавства, останній повинен бути визнано судом таким, що не підлягає виконанню, про що свідчить аналіз ст. 369 ЦПК України.

При цьому, визнання судом першої інстанції виконавчого напису недійсним суті не змінює й свідчить про відсутність підстав для його виконання, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності висновків суду стосовно обрання способу захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє й залишає без змін рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: