Ленінський районний суд м. Миколаєва
Справа №2-105/2011 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2011 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитної угоди та договору про надання траншу,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2009 р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( в подальшому назву змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивували тим, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитну угоду № 106047 - SOGL на суму 25 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором з нею був укладений Договір застави майна від 13.12.2007 р.. відповідно до якого вона передала в заставу Банку майно на загальну суму 55 550 грн. Крім того було також укладено Договір застави майна з ОСОБА_2, відповідно до якого він передав в заставу Банку майно загальною вартістю 106 050 грн. За цим договором заставою забезпечуються виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 106047 -SOGL, в частині повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Однак, оскільки відповідачка взяті на себе зобов'язання за договорами належним чином не виконувала, позивач просив суд передати в заклад Банку шляхом вилучення у відповідачів заставленого майна, звернути стягнення на зазначене майно шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави.

ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними Кредитної угоди № 106047 - SOGL, та Договору про видачу траншу № 106047-CRED та застосування наслідків недійсності правочинів. Мотивувала свої вимоги тим що Банк неправомірно та безпідставно виконував валютні операції та видав їй кредит в іноземній валюті, на що не мав права, адже грошовою одиницею України є гривня. Також зазначала, що кредитний договір було укладено на несправедливих для неї умовах, з використання завищеної відсоткової ставки. В подальшому ОСОБА_1 зустрічний позов уточнила та просила суд визнати недійсними Кредитну угоду № 106047 - SOGL та Договір про видачу траншу № 106047-CRED.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги неодноразово уточнював. Остаточно просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 106047 від 13.12.2007 р. в розмірі 22 839, 15 доларів США; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на торговий контейнер № 179. телевізор Samsung, торгівельні трейлери «Купава». які були передані у заставу Банку, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця: стягнути з відповідачів судові витрати. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог Банку заперечував, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.12.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитну угоду) № 106047 - SOGL відповідно до Банк зобовязаний перерахувати відповідачці кошті в розмірі 25 000 доларів США згідно Траншу.

13.12.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання траншу в сумі 25 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором був укладений Договір застави майна від 13.12.2007 р., відповідно до якого ОСОБА_1 передала Банку а заставу торговий контейнер № 179 та телевізор Samsung, загальною вартістю 55 550 грн.

Також між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 13.12.2007р. в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитною угодою, був укладений Договір застави майна, а саме торгівельних трейдерів «Купава», загальною вартістю 106 050 грн. . За цим договором заставою забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 106047 - SOGL, в частині повернення кредити сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

З умовами договорів відповідачі були ознайомлені, ними вони підписані.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Проте відповідачами в односторонньому порядку порушені умови зазначених договорів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючі надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Банку до ОСОБА_1, ОСОБА_2 обгрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 181 760,80 грн. (заборгованість в розмірі 22 839,15 доларів США за курсом НБУ станом на час подачі до суду уточненої позовної заяви - 7,9583 грн.). В задоволенні вимог щодо звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості шляхом безпосереднього продажу конкретном) покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмети застави від імені заставодавця необхідно відмовити, оскільки в разі задоволення таких вимог разом зі стягненням заборгованості фактично здійснюється стягнення боргу в подвійному розмірі. Крім того, вказаний позивачем спосіб реалізації заставленого майна не відповідає вимогам ЗУ «Про заставу».

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною кредитної угоди та договору про видачу траншу. суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В своєму зустрічному позові ОСОБА_1 зазначала, що при укладенні кредитного договору Банком безпідставно було видано їй кредит в іноземній валюті, оскільки всі зобов'язання мають бути виражені у грошовій одиниці України - гривні, яка є єдиним платіжним засобом на території України. Також вказувала, що умови кредитної угоди є несправедливими, містять завищені відсотки та інші необгрунтовані грошові виплати на користь Банку, та порушують її права як споживача фінансових послуг.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання.

Підписанням кредитної угоди відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що всі умови кредитного договору їй зрозумілі, вона вважає їх допустимими для себе та підтверджує намір та здатність їх виконувати. Про згоду відповідачки з умовами кредитного договору свідчить також ті обставини, що вона протягом тривалого часу його виконувала, вчасно та в повному обсязі сплачувала грошові кошти за використання кредиту, та не заявляла про порушення її прав або невідповідність кредитного договору вимогам закону. Стосовно заперечень відповідачки щодо неправомірності видачі Банком кредиту в іноземній валюті, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 200 від 30.05.2007 р. фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, можуть використовувати іноземну готівкову валюту для проведення валютних операцій.

13.12.2007

Таким чином Банк має право здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Згідно ч. З ст. 533ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового бору за подачу позову в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в зв'язку з розглядом цивільної справи у розмірі 250 грн.

На підставі ст. ст. 192, 203, 215, 524, 530, 533, 541, 543, 549, 553, 554, 590, 611, 612, 627, 628, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 14. 30, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму в розмірі 181 760 грн. 80 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 106047 від 13.12.2007 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитної угоди та договору про надання траншу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 700 грн. 00 коп., по 850 грн. 00 коп. з кожного, а також витрати на ІТЗ процесу у розмірі 250 грн. 00 коп., по 125 грн. 00 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: