Віньковецький районний суд
Справа № 2-300/11
Ухвала

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

09 вересня 2011 року Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Волкова О.М.

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про забезпечення позову по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Віньковецького районного суду надійшов позов публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, у якому позивач просить стягнути із відповідачки заборгованість по кредиту у розмірі 10595,71 грн. та судові витрати в сумі 225,96 грн.

Одночасно з позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачці, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Також просить заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб РВ УМВС України у Хмельницькій області видачу відповідачці паспорта /проїзного документа та Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідачки паспортів /проїзних документів, обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

При цьому позивач покликався на те, що відповідачка не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, має великий розмір заборгованості, що складає можливість в будь-який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення боргу, а також враховуючи можливість відповідачки відчужити (розукомплектувати, знищити ) власні активи.

Вивчивши дану заяву, характер спірних правовідносин, перевіривши розмір заборгованості, а також підстави для забезпечення позову, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. До заяви про забезпечення позову заявником додаються документи та інші докази, які підтверджують, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову . Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними заявленим позовним вимогам. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд /суддя/ повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. На підставі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_2 21.01.1994 року з відповідними змінами регулює оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок роз яснення спорів у цій сфері.

Виконання даного Закону покладено на відповідні служби в органах внутрішніх справ та Державної прикордонної служби України, в разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених п.п. 1-2,6-8 ч. 1 ст. 6 даного Закону, останній може оскаржити цю дію в суді.

На підставі вищевикладеного слід дійти висновку, що питання щодо обмеження у праві виїзду не може бути видом забезпечення позову, оскільки такий спосіб забезпечення позову не передбачений Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року з відповідними змінами, а тому в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про забезпечення позову у вигляді тимчасово обмеження ОСОБА_1 права виїзду за межі України до моменту виконання нею зобовязань за договором кредиту слід відмовити. Щодо вжиття такого виду забезпечення позову як накладення арешту в межах ціни позову на все рухоме та все нерухоме майно відповідачки, то позивач не виклав обґрунтування щодо необхідності застосування даного виду забезпечення позову, не зазначив, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не вказав місцезнаходження майна відповідачки, або осіб, у яких воно знаходиться, а також його обсяг.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанкпро забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня винесення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волкова О.М.