АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) та просив стягнути з відповідача на його користь 192000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку з нещасним випадком, який стався із ним під час виконання трудових обовязків.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, стягнуто на його користь з Відділення Фонду 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що суд не врахував глибину та тривалість його моральних страждань, а також суттєвих негативних змін, які відбулися в його особистому житті.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Відділення Фонду скасовано для всіх застрахованих громадян, незалежно від дати встановлення втрати професійної працездатності, і відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується винною особою, тому Відділення Фонду безпідставно притягнуто до участі у справі в якості відповідача; не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди, оскільки довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності є тільки підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди частини втраченого заробітку, і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди, а також не звернув увагу на пропуск позивачем тримісячного строку позовної давності передбаченого ст. 233 КЗпП України. Крім того, вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 02.04.2001 року по 20.08.2003 року працював складачем потягів 4, 5 розряду залізничного цеху №1 Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату. 04 травня 2003 року о 23-45 годин під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, про що комісією у складі представників підприємства і голови профспілки проведено розслідування та складено Акт розслідування нещасного випадку Н - 5 від 06.05.2003 року, а також Акт № 32 про нещасний випадок на виробництві Н-1 від 07.05.2003 року. Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_3 було спричинено травматичне розтрощення правої гомілки на рівні середньої і нижньої третини. Травматичний шок II ступеню.

Згідно висновку МСЕК від 21.08.2003 року позивачу первинно було встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з виробничою травмою від 04.05.2003 року.

При наступному переогляді 01.09.2004 року ОСОБА_3 встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково та визнано його інвалідом третьої групи по трудовому каліцтву безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели до втрати працездатності», яка передбачає відшкодування Відділенням Фонду моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку з втратою професійної працездатності встановлений в судовому засіданні та підтверджений самим фактом трудового каліцтва.

У звязку з цим доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності доказів спричинення позивачу моральної шкоди є безпідставними.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Тому доводи апеляційної скарги Відділення Фонду стосовно відсутності висновку МСЕК щодо наявності моральної шкоди є безпідставними.

Доводи відповідача щодо неврахування судом того, що право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Відділення Фонду скасовано для всіх застрахованих громадян, є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної працездатності вперше встановлена висновком МСЕК у 2003 році, тобто правовідносини сторін виникли за чинності вищезазначених норм Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели до втрати працездатності», які передбачали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Відділення Фонду.

У зазначеному Законі строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачені, тому доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з такими вимогами, не ґрунтуються на законі.

Крім того, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Доводи апеляційної скарги Відділення Фонду про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства є необґрунтованими, оскільки Кодексом адміністративного судочинства не передбачено стягнення моральної шкоди у звязку із втратою працездатності.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано розяснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, ступеня вини самого потерпілого, конкретних обставин справи, у звязку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: