АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-827/11 Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого; ОСОБА_1

Суддів: Антонова В.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, ушкодженням здоровя малолітній особі, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя малолітній особі.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду в сумі 59,20 грн., та моральну шкоду в сумі 15 000 грн., завдану відповідачем внаслідок ушкодження здоровя малолітнього сина позивачки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 59,20 грн., та завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього 5059,20 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Із вказаним рішенням не погодились апелянти, в апеляційній скарзі просили рішення районного суду скасувати, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди. Посилались на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. ,

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі змінити рішення суду першої інстанції, в звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає по сусідству з відповідачем, в житловому будинку № 45 по вул. Сортувальній в м. Полтаві; Відповідач в свій квартирі утримує службову собаку породи Шар-пей.

Місцевим судом встановлено, що відповідач порушує Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства Української РСР 17.06.1980 року, зокрема п.п. «а» ч. 7, якою зобовязано власників собак і котів виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обовязковим забезпечення безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

Так 7.08.2010 року близько 18 години вечора, коли малолітній син позивачки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, грався на майданчику, собака відповідача вкусила його, внаслідок чого останньому було завдано шкоду.

Відносно відповідача ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 154 КУпАП, та проведено розяснювальну роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, віпшкпдовує.ться_псобото, якя її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що частково задовольняючи позовні вимоги позивачки, місцевим судом було досліджено в повній мірі обставини справи та надані сторонами докази.

Проте, суд першої інстанції при винесенні рішення не обґрунтував належним чином стягнуту моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. зі змінами та доповненнями передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів справи слідує, що позивачкою не було надано належних доказів щодо ступеня тяжкості завданої їй моральної шкоди.

За таких обставин, та виходячи із положення про співвідношення спричиненої моральної шкоди та перенесеного позивачкою стресу, та враховуючи матеріальне становище відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму стягнутої моральної шкоди до 2 000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 п.4, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовільнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2010 року змінити, зменшивши розмір стягнутого відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 до 2000 грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Г оловуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: