Справа № 2-з-63/11
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16.08.2011 м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Волювач О. В. розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У заяві вказав, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого склалася заборгованість в сумі 28756 грн. 42 коп. Заявник побоюється, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, буде унеможливлене виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Прохає накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов»язань.

Ознайомившись з заявою, матеріалами позовної заяви, вважаю, що вона підлягає зодоволенню частково.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Беручи до уваги, що в провадженні суду мається позов заявника про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржник ухиляється від добровільної сплати боргу, вважаю, що такий вид забезпечення позову, як арешт майна в межах заявленої суми ціни позову є достатнім і співмірним із заявленою позивачем вимогою, що убезпечить можливе відчуження майна, ускладнення стягнення боргу.

Разом з тим, заява про забезпечення позову в частині тимчасової заборони виїзду за кордон задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року з відповідними змінами регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України.

Зазначений закон не передбачає обмеження виїзду за кордон як заходу забезпечення позову.

Виконання даного Закону покладено на відповідні служби в органах внутрішніх справ та Держаної прикордонної служби України, в разі відмови громадянину України у виїзді за кордон з підстав, передбачених п.п.1, 2, 6-8 ч.1 ст.6 даного Закону, останній може оскаржити цю дію у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву публічного акціонерного товариства комерційноий банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно та грошові кошти, що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 05.03.2007 року) в межах 28756 грн. 42 коп.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_2 О. В.