Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-723/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі іювуючого судді Головіна В.О., при секретарі Михайловій Н.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди отриманої внаслідок профзахворювання

ВСТАНОВИВ

Позивач в позові посилається на те, що за час роботи на ВАТ «Павлоградвугілля» він отримав професійні захворювання.

30.09.2009 року йому, за результатами огляду МСЕК було встановлено 60% втрати професійної працездатності.

В зв'язку з стійкою втратою професійної працездатності він вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, тобто перестав бути повноцінною людиною, стан його здоровя незадовільний, не може працювати. Все це порушує його нормальні життєві звязки.

Позивач просить суд стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Павлоградвугілля» на його користь моральну шкоду в сумі 30000.00 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити обґрунтовуючи позов тим, що внаслідок шкідливих для здоров'я умов праці на підприємстві відповідача, позивач отримав професійне захворювання втративши професійну працездатність. Вказані обставини спричиняють позивачу моральні страждання, які він оцінює в сумі 30000.00 гривень.

Представник ВАТ «Павлоградвугілля» позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач при прийомі на роботу був ознайомлений з шкідливими для здоров'я умовами виробництва і тому мав можливість не працювати на шахті. Крім того він вже отримує страхові виплати у звязку з втратою працездатності.

Вислухавши пояснення сторін по справі та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те,

що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Так в судовому засіданні встановлено наступне. Позивач, згідно запису в трудовій книжці, працював у ВАТ «Павлоградвугілля» на підземних роботах з повним робочим днем в шахті з 18.08.1986 року до 29.05.2009 року, звільнений за статтею 40 п.2 КЗпП України (а.с. 15-16).

Згідно висновку ЛЕК УкрНДІПРОММЕД від 20.08.2009 року, у позивача виявлені професійні захворювання які є наслідком роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача: радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні спондилоартрозу і полі сегментарної дископатії з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і перефіричним нейросудинним синдромами. Двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ 2 ст.), деформівний артроз, в поєднанні з пері артрозами, ліктьових (ПФ 1ст.) і колінних (ПФ 2 ст.) суглобів, стійкий больовий синдром. Вегетативно-сенсорна полінейропатія рук з перефіричним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях (а.с. 11-12).

Згідно довідки огляду у МСЕК від 30.09.2009 року, йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 60% за вказаними профзахворюваннями первинно і 5% по травмі 1994 року повторно (а.с. 14).

В судовому засіданні позивач пояснив, що просить стягнути моральну шкоду лише за втрату професійної працездатності внаслідок професійних захворювань, з розрахунку 60% втрати працездатності. За втрату працездатності по травмі 1994 року (5% втрати працездатності), він моральну шкоду стягувати суд не просить.

Виходячи з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.08.2009 року (а.с. 13), суд прийшов до висновку про те, що в зв'язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання.

Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, стан його здоровя незадовільний, не може працювати. Багато часу проводить на лікуванні. Вказані обставини, які наявні у позивача, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Виходячи з абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1 - 32/2008 року від 8.10.2008 року, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України №1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності із пунктом 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, відповідно ж до ч.2 моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно пункту 1 статті 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власника або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи із обставин справи, наслідків та відсотків втрати працездатності, глибини моральних страждань завданих позивачу, у відповідності з вимогами розумності та справедливості, суд вважає, що необхідно визначити суму виплати за моральну шкоду позивачу в розмірі 6000.00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди отриманої внаслідок профзахворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя на виробництві 6000.00 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на користь державного бюджет м. Павлограда витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 15.00 (пятнадцять) гривень.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на користь держави судовій збір в сумі 08.50 (вісім) гривень 50 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.О. Головін