№ 2-396/11
№
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : ГОРБ С.Б.

представник позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом С Е Л І В А Н О В А ОСОБА_2 до І В А Н О В О Ї ОСОБА_3 про стягнення боргу та суми за час користування коштами

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2010 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу та суми за час користування коштами. В позовній заяві він просив суд згідно статей 526-527, 611, 625, 1046-1050 ЦК України стягнути з ОСОБА_5 на його користь 15 000 (пятнадцять тисяч) гривень боргу, 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень за користування коштами по договору, 1900 (одну тисячу девятсот) гривень за послуги адвоката, 405 гривень судового збору та 130 гривень витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказав, що ОСОБА_5 він знає через свого знайомого, з яким тривалий час працювали на одному підприємстві та займалися комерційною діяльністю. Крім того, йому відомо, що ОСОБА_5 зі своїм чоловіком займалися поставками пиломатеріалів, які також поставляли і на підприємство, в якому він працював. В лютому 2009 року його знайомий звернувся з проханням про те, що ОСОБА_5 знаходиться у скрутному становищі і їй необхідні кошти, щоб розрахуватися з поставниками лісу та вона готова укласти договір позики з виплатою відсотків. 19 березня 2009 року між ним та ОСОБА_5 був укладений письмовий договір позики, згідно з яким він передав відповідачці гроші у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, а вона зобовязалась повернути їх до 09 квітня 2009 року з виплатою 1 500 гривень за користування кредитом за один місяць, що склало 10 % від суми боргу. В квітні 2009 року відповідачка виконала зобовязання в частині виплати відсотків в розмірі 1500 гривень за користування грошима та просила продовжити договір на один місяць, що вони і зробили без укладання додаткової угоди. В травні 2009 року відповідачка також розрахувалася з ним за користування кредитом, однак заявила, що повернути основну суму позики вона не має можливості, тому просила подовжити договір ще на місяць. 09 травня 2009 року між ним та ОСОБА_5 був укладений письмовий договір боргу на суму 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Цей договір був укладений у письмовій формі, підписаний сторонами та завірений особистою печаткою відповідачки ОСОБА_5 Згідно з умовами договору, відповідачка зобовязалась до 09 червня 2009 року повернути суму позики в розмірі 15 000 гривень та виплатити 1500 гривень за користування грошима, що складає 10 % від суми боргу. ОСОБА_5 в строк виконання договору, тобто після 09 червня 2009 року, свої зобовязання не виконала та почала ухилятись від виконання зобовязань. Намагання зустрітися з відповідачкою виявились марними, вона стала мешкати на дачі, на телефонні дзвінки не відповідала. Коли він зясував місце її знаходження та став вимагати повернути гроші, ОСОБА_5 повідомила, що не бажає повертати йому борг, тому він був змушений звернутися до суду з цією позовною заявою для захисту своїх прав та інтересів.

Сам позивач та представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставі статей 1046, 1049, 1050, 1167, 526-527, 611, 625 ЦК України, а також просили стягнути лише 405 гривень судового збору та 130 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На стягненні 1900 гривень по оплаті роботи адвоката вони вже не наполягали.

Відповідачка ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала та пояснила, що 09 березня 2009 року між нею та ОСОБА_4 дійсно був укладений договір позики, згідно якого вона отримала від позивача гроші в розмірі 15 000 гривень та зобовязалась повернути їх 09 квітня 2009 року. 09 квітня 2009 року позивач сам запропонував віддати одні відсотки та користуватися грошима. Вона та її чоловік ОСОБА_6 тричі платили ОСОБА_4 відсотки по 1 500 гривень і кожний місяць ОСОБА_4 вимагав писати розписки. В липні 2009 року вона в присутності її чоловіка, в приміщенні по вул. Долматова, в м. Дніпродзержинську віддали позивачу ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу по договору позики 3 000 (три тисячі) гривень. Крім того, в серпні 2009 року ОСОБА_4 було передано 2 000 (дві тисячі) гривень. На початку вересня 2009 року передали 1 000 (одна тисяча) гривень і в кінці вересня 800 гривень. В жовтні 2009 року ОСОБА_4 її чоловік передав 1000 гривень, в листопаді 2009 року - 1450 гривень, в грудні 2009 року 1000 гривень. В рахунок погашення боргу вона та її чоловік віддали ОСОБА_4 10 250 (десять тисяч двісті пятдесят) гривень. Крім того, ОСОБА_4 заборгував її чоловіку 5 000 (пять тисяч) гривень, тому її чоловік повідомив ОСОБА_4, що ця сума боргу буде включена в суму боргу по розписці. Тому вона виконала зобовязання по договору позики повністю. З вказаними відсотками по договору позики вона не згодна.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_7, його представника, відповідачку, дослідивши докази, які наявні по справі, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до вимог статті 625 ЦК України, тобто на вимогу кредитора боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

З розписки від 09 березня 2009 року, яка оглянута в ході судового розгляду та копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 8), виходить, що ОСОБА_5 взяла у ОСОБА_7 в борг 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень та зобовязується повертати гроші в розмірі 15 000 гривень та відсотки за користування грошима в розмірі 1500 гривень до 09.04.2009 року, тобто за один місяць.

З розписки від 09 травня 2009 року, яка оглянута в ході судового розгляду та копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 8а), виходить, що ОСОБА_5 зобовязується повертати ОСОБА_7 гроші в розмірі 15 000 гривень та відсотки за користування грошима в розмірі 1500 гривень 09.06.2009 року, тобто за один місяць.

Оцінивши у сукупності всі докази, які наявні по справі, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_7 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 526-527, 611, 625, 1046-1050, 1167 ЦК України, статтями 10, 60, 88 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги С Е Л І В А Н О В А ОСОБА_2 до І В А Н О В О Ї ОСОБА_3 про стягнення боргу та суми за час користування коштами, -- з а д о в о л ь н и т и п о в н і с т ю .

Стягнути з І В А Н О В О Ї ОСОБА_3 на користь С Е Л І В А Н О В А ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 40 535 (сорок дві тисячі чотириста тридцять пять) гривень 00 копійок, в тому числі:

15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень в рахунок повернення боргу;

25 000 (двадцять пять тисяч) гривень в рахунок виплати 10 відсотків на місяць за користування грошима;

405 (чотириста пять) гривень в рахунок повернення витрат позивача по оплаті судового збору, понесених ним по даній справі при зверненні до суду;

130 (сто тридцять) гривень витрат позивача по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення може бути подана апеляційна скарга на рішення суду сторонами або їх представниками в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я :