Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
справа 2-3603-2011 рік

01 вересня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Бондаренко В.М.,
при секретарі Троян В.Б.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 філії Публичного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди в порядку регресу, -
У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі гарант» на його користь страхову виплату в розмірі 5104,56 грн та стягнути з ОСОБА_3 на його користь в порядку регресу виплачене ним відшкодування моральної шкоди в розмірі 32 895,44 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вироком Новомосковського міськрайонного суду від 29.04.2010 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тоді як він був визнаний судом при розгляді зазначеної справи цивільним відповідачем. При розгляді справи ним, як цивільним відповідачем, потерпілій ОСОБА_6 в добровільному порядку була виплачена матеріальна та моральна шкода-внаслідок злочину в загальному розмірі 38 000, 00 грн відповідно до наданих розписок, із них: 5 104,56 грн на лікування та 32 895,44 грн. в рахунок відшкодування морального збитку. Матеріальних та моральних претензій до нього та ОСОБА_3 відповідно до наданої розписки в подальшому вона не мала. Крім того ОСОБА_3 відповідно до полісу № ВС 1039238 від 18.03.2009 року на строк з 18.03.2009 року до 17.03.2010 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у ОСОБА_5 філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі гарант», яка повинна відшкодувати йому понесені матеріальні збитки на лікування потерпілої, а ОСОБА_3 а порядку регресу понесені ним витрати щодо відшкодування моральної шкоди. В добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодовувати йому зазначені витрати, тому він і вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
У судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги на підставах та доводах викладених у позові, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали-на тих підставах, що ОСОБА_3 не був належним чином оформлений на роботу до позивача, тобто керував транспортним засобом без належного правового оформлення, а тому не повинен відшкодовувати понесені збитки позивачем в порядку регресу. Але не заперечували той факт, що позивачем в добровільному порядку в повному обсязі були відшкодовані матеріальні та моральні збитки потерпілій ОСОБА_6 в сумі 38 000, 00 грн. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3
В судове засідання представник відповідача ОСОБА_5 філії Публичного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» не з»явився, але відповідно до відзиву на позовну заяву позовні вимоги пред»явлені до страхової компанії визнав у повному обсязі, не заперечував щодо розгляду справи у його відсутності.
Вислухавши сторони, представників сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо судом встановлено потерпілій особі моральної шкоди, то така шкода стягується з особи, яку визнано безпосередньо винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ст. ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має прав,: зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду від 29.04.2010 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також те, що цивільним відповідачем ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_6 в добровільному порядку в повному обсязі була відшкодована матеріальна та моральна шкода, та, як зазначено у вироку витрати на лікування становили 5 104,56 грн. Сторонами не заперечувався той факт, що загальний розмір відшкодування, як матеріальних, так і моральних збитків потерпілій становив 38 000,00 грн, що також підтверджується власноручно написаними розписками потерпілою від 10.11.2009 року та від 02.02.2010 року, а також те, що в подальшому потерпіла не мала претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу відшкодовану моральну шкоду в розмірі 32 895 грн. 44 коп., тоді як доводи зазначеного відповідача та його представника не можуть бути прийняті судом, так як не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 24 Закон) України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з лікуванням потерпілого відшкодовувається обґрунтовані витрати, які пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагносгікою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Вказані витрати повинні бути документально підтверджені відповідними лікувальними закладами.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до полісу № ВС 1039238 від 18.03.2009 року на строк з 18.03.2009 року до 17.03.2010 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у ОСОБА_5 філії Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі гарант», яка надалі стала іменуватися, як ОСОБА_5 філія Публичного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Тому суд вважає за можливе прийняти ти визнання позовних вимог зазначеним відповідачем та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування страхової виплати в розмірі 5 104 (п»ять тисяч сто чотири) грн. 56 коп.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обоз»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 філії Публичного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в порядку регресу відшкодовану моральну шкоду в розмірі 32 895 (тридцять дві тисячі вісімсот дев»яносто п»ять) грн 44 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 329 (триста двадцять дев»ять) грн. 00 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 32 (тридцять дві) грн. 00 коп. .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Бондаренко