Справа №2-39/11
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2011 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лісовської О.В.

при секретарі - Пархоменко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за Кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2007 року між Банком та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір про надання кредиту на суму 19.000 доларів США із сплатою процентів та строком повернення кредиту до 25.11.2014 року. Відповідачка ОСОБА_4 зобов′язалася сплачувати кредит та відсотки за встановленим графіком. Банк свої зобов′язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачка кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв′язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 207.122 грн. Також в забезпечення виконання зобов"язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_5 28.11.2007 року був укладений Договір поруки, згідно з яким останній зобов"язався відповідати перед Банком за виконання своїх зобов"язань ОСОБА_4, але свої зобов"язання за ОСОБА_6 не виконав. На підставі викладеного ОСОБА_6 вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 207.122 грн. та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до Банку про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 в односторонньому порядку змінив умов Основного договору, а саме підвищив процентну ставку з 24 % до 30 %, але про це його не повідомив, ніяких додаткових угод з ним не укладав. Крім того, про існування заборгованості за Кредитним договором він дізнався лише після звернення до суду, що є також порушенням умов ОСОБА_6 поруки. На підставі викладеного ОСОБА_5 вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати Договір поруки від 28.11.2007 року недійсним; розірвати Договір поруки від 28.11.2007 року.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість по кредиту на загальну суму 227.789 грн. 79 коп. та судові витрати по справі. Зустрічний позов ОСОБА_5 представник позивача не визнав. Пояснив, що нарахування заборгованості здійснювалося з урахуванням відсоткової ставки 24 %, про існування заборгованості відповідач ОСОБА_5 повідомлявся, а тому підстав для задоволення зустрічного позову немає, просив в його задоволенні відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повністю підтримала зустрічний позов ОСОБА_5 Пояснила, що наприкінці 2008 року ОСОБА_6 підвищив процентну ставку до 30 % річних, у зв"язку з чим вона перестала сплачувати кредит. Вона неодноразово зверталася до Банку із заявами про надання їй нового графіку сплати кредиту, реструктуризації боргу, але позитивної відповіді до цього часу так і не отримала. Вважає розрахунок, наданий Банком, таким, що не відповідає дійсності. Також просила суд зменшити їй суму боргу з урахуванням того, що борг виник з вини Банку. На підставі викладеного просила в задоволенні позову Банку відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав, повністю підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що його не повідомляли про підвищення відсоткової ставки та про існування боргу у ОСОБА_4 перед Банком. Вважає, що Договір поруки повинен бути визнати недійсним та розірваний.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову повинно бути відмовлено з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", з однієї сторони, та відповідачкою ОСОБА_4, з другої сторони, був укладений Кредитний договір № CL 6254.

Відповідно до п. 1.1 ОСОБА_6 та Додатку № 1, Додатку № 2 ОСОБА_6 надає відповідачці кредит в сумі 19.000 доларів США для поточних потреб та сплати комісійної винагороди за надання кредиту строком на 84 місяці до 25.11.2014 року, а відповідачка зобов"язується погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені ОСОБА_6, Додатком № 1 та № 2 ОСОБА_6.

Банк свої зобов"язання за ОСОБА_6 виконав, надавши відповідачці ОСОБА_4 кредит в сумі 19.000 доларів США, що підтверджується Випискою з особового рахунку. Але відповідачка свої зобов"язання за ОСОБА_6 в повному обсязі не виконувала.

Станом на 25.11.2011 року загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед Банком становить 227.789 грн. 79 коп., зокрема:

-44.981 грн. 92 коп. прострочена заборгованість за кредитом;

-85.812 грн. 97 коп. заборгованість по процентах;

-96.994 грн. 90 коп. сума дострокового стягнення кредиту.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Як встановлено при розгляді справи, в забезпечення виконання зобов"язань по Кредитному договору 28.11.2007 року між Банком, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_5 був укладений Договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого Поручитель зобов"язується відповідати перед Кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов"язань ОСОБА_4 за Кредитним договором.

Пунктом 1.3, 1.4 ОСОБА_6 поруки передбачено, що ОСОБА_5 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і відповідачка ОСОБА_4, за всіма зобов"язаннями за Кредитним договором, відповідальність відповідачів є солідарною.

Але в порушення умов ОСОБА_6 поруки відповідач свої зобов"язання не виконує.

В своєму зустрічному позові ОСОБА_5 вказує на те, що Договір поруки повинен бути визнаний недійсним та розірваний з тих підстав, що ОСОБА_6 не повідомив його про зміну умов Основного договору, зокрема, в частині підвищення відсоткової ставки, не уклав з ним Додаткових угод, а також не повідомив його про існування боргу ОСОБА_4 перед Банком.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за ОСОБА_6 поруки Поручитель поручається перед Кредитором Боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов"язань Боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов"язання, а також у разі зміни зобов"язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші та ін.), або утриматися від певної дії.

Статтею 598 ЦК України визначено підстави припинення зобов"язання, якою передбачено, що зобов"язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов"язань на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Оспорюваним ОСОБА_6 поруки від 28.11.2007 року встановлено, що кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Крім того, п. 1 ст. 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється у випадку зміни основного зобов"язання, що спричиняє збільшення відповідальності поручителя без його згоди.

Дана норма передбачає, що до припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов"язання, а лише такі, що призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Збільшення відповідальності поручителя, внаслідок зміни основного зобов"язання, може виникнути лише при таких обставинах як:

-збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами;

-підвищення розміру відсотків;

-встановлення (збільшення розміру) неустойки;

-зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо.

Згідно із вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

У разі солідарного обов"язку боржників, відповідно до вимог ч. 1 ст. 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов"язаними доти, доки їхній обов"язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 2 ст. 543 ЦК України).

Як встановлено при розгляді справи, жодних змін до Основного договору внесено не було, ніяких Додаткових угод щодо внесення змін до Основного договору між Банком та відповідачкою ОСОБА_4 не укладалося.

Також слід зазначити, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17.03.2011 року (а.с.109-110) визнано дії Банку щодо односторонньої зміни відсоткової ставки по Кредитному договору від 28.11.2007 року протиправними; визнано недійсним п. 2.3 Кредитного договору, а також зобов"язано ОСОБА_6 перерахувати заборгованість по Кредиту з врахуванням 24 % річних.

В період розгляду даної справи Банком було виконано рішення суду від 17.03.2011 року в повному обсязі, здійснено перерахунок заборгованості відповідачів перед Банком з урахуванням відсоткової ставки 24 % річних, що підтверджується відповідним розрахунком.

Крім того, відповідно до умов п. 2.2 ОСОБА_6 поруки у випадку невиконання Боржником своїх зобов"язань за Основним договором Кредитор має право пред"явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов"язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення).

Але даним ОСОБА_6 поруки також не встановлений обов"язковий порядок пред"явлення вимоги до Поручителя, зокрема, спосіб пред"явлення такої вимоги.

Таким чином, суд вважає вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним ОСОБА_6 поруки та про його розірвання безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим до виконання сторонами. Будучи пов"язаними саме взаємними правами та обов"язками (зобов"язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов"язання або змінювати його умови.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов"язань не допускається. Боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 527 ЦК України).

Оскільки Договір є обов"язковим для виконання сторонами, відповідачі зобов"язані виконувати взяті на себе зобов"язання за всіма існуючими умовами Кредитного договору від 28.11.2007 року та виконувати їх належним чином у встановлений строк.

Слід також зазначити, що під час укладання Кредитного договору Позичальник був ознайомлений в повному обсязі з умовами договору, а саме: особою та місцезнаходженням кредитора, кредитними умовами, зокрема, метою, для якої споживчий кредит може бути витрачений, формами його забезпечення, наявними формами кредитування, типом відсоткової ставки, сумою, на яку кредит виданий, варіантами повернення кредиту, можливістю дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальністю сторін за невиконання або порушення умов договору, та підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотримання положень ст. 11 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів".

Також слід звернути увагу на те, що відповідачам були повністю відомі істотні умови Кредитного договору, так як Позичальник жодного разу не звернувся до кредитора за роз"ясненням положень договору, які були йому не зрозумілі, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору. Умови договору передбачають двостороннє встановлення прав та обов"язків як Позичальника, так і Кредитора, передбачених ст. 1054 ЦК України, а саме: за кредитним договором ОСОБА_6 або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, та умов самого договору. Укладаючи Кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо встановлення прав та обов"язків кожної сторони.

З наведених вище письмових доказів вбачається, що укладений між сторонами Кредитний договір та Договір поруки від 28.11.2007 року повністю відповідають вимогам діючого законодавства, підтвердженням чого є також і часткова сплата кредитної заборгованості відповідачкою ОСОБА_4, а також згода на укладення даного правочину та його підписання з боку позичальника.

Що стосується заперечень відповідачів щодо того, що розрахунок не відповідає дійсності, то судом дані заперечення до уваги не приймаються, оскільки вони не були доведені в судовому засіданні належними доказами, а розрахунок наданий Банком з урахуванням відсоткової ставки 24 % річних, як це передбачено Кредитним договором.

А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення боргу є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь Банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст. 14, 192, 203, 215, 524, 525, 526, 527, 533, 572, 590, 591, 599, 629, 1054, 1056 ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Законом України "Про захист прав споживачів", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" борг за Кредитним договором на загальну суму 3.220.875 грн. 12 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: