Справа № 2-7/2011
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 січня 2011 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т. при секретарі судового засідання Дністрянській Т.В., з участю помічника прокурора Жорової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Врадіївка цивільну справу за позовом прокурора в інтересах ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, в сумі 3 160 грн.,

В С Т А Н О В И В:
Мотивуючи свої позовні вимоги, прокурор вказує, що ОСОБА_1 за усною домовленістю з колишнім керівником СТОВ Агрофірма Україна ОСОБА_2 з 1 липня по 25 листопада 2009 року працював в даному товаристві водієм. Трудові відносини з ним не були оформлені, табелі обліку його робочого часу не велися. За виконану роботу підприємство з ним не розраховувалося. Нове керівництво відмовляється виплатити йому борг по заробітній платі.
Посилаючись на положення ст. 24 КЗпП України, прокурор вважає, що між відповідачем і ОСОБА_1 фактично був укладений трудовий договір, так як останній був допущений до роботи і працював в якості водія у вказаний період, тому йому належить до виплати гарантована Законодавством мінімальна заробітна плата розмір якої становить:
З 01.07.2009 року 630 грн.;
З 01.10.2009 року 650 грн;
З 01.11.2009 року 744 грн.;
Згідно наданого прокурором розрахунку, загальна сума належної до виплати зарплати за період з 01 липня по 25 листопада 2009 року становить 3160 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_1 і представляючий його інтереси помічник прокурора Жорова В.О. підтримали уточнені ОСОБА_1 вимоги і просять їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що з 1 липня 2009 року по 25 листопада 2009 року він працював в СТОВ Агрофірма Україна в якості робітника по доставці обідів на поле, для чого використовував свій легковий автомобіль, на який йому видавався бензин.
На роботу він був прийнятий по усній домовленості з тодішнім керівником СТОВ Агрофірма Україна ОСОБА_2, який пообіцяв що за виконану роботу підприємство буде йому виплачувати заробітну плату в розмірі 1500 грн. в місяць. Його дружина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 теж тоді були прийняті на роботу поварами по усній домовленості, з ОСОБА_2, який пообіцяв їм виплатити передбачену Законодавством мінімальну заробітну плату.
ОСОБА_4 і.ОСОБА_3 теж, як і він, працювали там з 01.07.2009 по 25.11.2009 року, але ОСОБА_2 повністю не розрахувався з ними, виплатив їм лише по 1000 грн., а з ним взагалі не розрахувався.
Представник відповідача ОСОБА_5 не визнав заявлені прокурором позовні вимоги.
Будучи допитаним в якості свідка, представник відповідача ОСОБА_5 пояснив суду, що з дня утворення СТОВ Агрофірми Україна і на даний момент він працює у вказаному товаристві механіком.
У 2009 році керівником СТОВ Агрофірма Україна був ОСОБА_2. В період збирання врожаю, приблизно з 1 липня по 25 листопада 2009 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 працювали в СТОВ Агрофірма Україна поварами. В цей період там прапцював і чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_1, який своїм легковим автомобілем розвозив робітникам обіди на поле. Про те, що вони не були оформлені на роботу і що їм невиплачувалась заробітна плата він не знав.В грудні 2009 року ОСОБА_2 звільнився з роботи.
З 09 грудня 2009 року по 12.07.2010 року керівником СТОВ Агрофірма Україна працював він (ОСОБА_5П.) і тоді ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звернулись до нього з приводу невиплати їм заробітньої плати, але він не міг вирішити це питання, так як потім зясувалося, що вони попереднім керівником не були оформлені на роботу.
Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що з 1 липня 2009 року по 25 листопада 2009 року вона працювала в СТОВ АФ Україна, в якості повара.
На роботу вона була прийнята по усній домовленості з тодішнім керівником СТОВ Агрофірма Україна ОСОБА_2, який пообіцяв що за виконану роботу, підприємство буде їй виплачувати мінімальну заробітну плату.
В той же період ( з 01.07.2009 по 25.11.2009 року) з нею працювали ОСОБА_3І, яка теж, як і вона працювала в якості повара по приготуванню обідів для робітників даного підприємства, та ОСОБА_1 (чоловік ОСОБА_3І.), який працював в якості водія по доставці обідів на поле для робітників СТОВ АФ Україна. Їх також було прийнято на роботу по усній домоленості тодішнім керівіником СТОВ Агрофірми Україна ОСОБА_2
За виконану роботу в період з 01.07.2009 по 25.11.2009 року, ОСОБА_2 вилатив їй та .ОСОБА_3 лише по 1000 грн., а з ОСОБА_1 взагалі не розрахувався.
Свідок ОСОБА_3 дала суду аналогічні свідчення.
Свідок ОСОБА_2 пояснив суду що, з 02 лютого по 07 грудня 2009 року він працював головою СТОВ аграфірми Україна і по усній домовленості прийняв на період збору урожаю на роботу поварами ОСОБА_3 і ОСОБА_4А,. а ОСОБА_1 - робітником по розвезенню обідів прцюючим на полі робітникам з використанням свого легкового автомобілю, на який підприємство виділяло бензин, та зобовязалося виплачувати йому заробітню плату в розмірі 1300 грн. в місяць, а поварам встановлену Законодавством мінімальну заробітню плату
Вказані особи дійсно працювали в СТОВ агрофірма Україна з 01 липня по 25 листопада 2009 року. За вказівкою Київського керівництва СТОВ агрофірма Україна, він мав їх всіх оформити на роботу через інше підприємство, через яке і планувалося проведення розрахунку за виконану роботу.
Оскільки це не вдалося зробити, то розрахунок з ними не був проведений. Поварам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ним особисто було виплачено лише по 1000 грн., а ОСОБА_1
Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він працює механіком в СТОВ Агрофірма Україна і підтверджує, що в період з 01.07.2009 року по 25.11.2009 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 працювали поварами, а ОСОБА_1 працював робітником по розвезенню обідів механізаторам, які збирали врожай, для чого використовував свій легковий автомобіль.
Йому (ОСОБА_6) було доручено забезпечувати поварів продуктами харчування, які він закуплював на базарі і в магазинах, на взяті під звіт кошти.
Зясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, суд встановив слідуючі факти.
Свідок ОСОБА_2 з 03 лютого по 07 грудня 2009 року працював директором СТОВ агрофірма Україна (запис в трудовій книзі серії УКР № 0907167 на імя ОСОБА_2).
Згідно з усною домовленістю між директором СТОВ агрофірма Україна ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1, останній в період з 01 липня 2009 року по 25 листопада 2009 року працював водієм в СТОВ агрофірма Україна де в період виконання робіт по посіву та збирання врожаю сільгоспкультур, щоденно повний робочий день займався доставкою обідів на поле для працівників даного підприємства. При цьому табель його робочого часу та нарахування заробітньої плати не велися. За домовленістю з колишнім керівником вказаного підприємства ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 повина була нарахуватись та виплачуватись передбачена на той період законодавством мінімальна заробітня плата.
За весь відпрацьований позивачем період з 1 липня по 25 листопада 2009 року йому не виплачувалась заробітня плата..
Факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем в якості водія і виконання ним роботи згідно з займаною посадою, підтверджується свідченнями, як самим бувшим керівником СТОВ агрофіра Україна ОСОБА_2 так і нинішними працівниками даного підприємства, які на той момент працювали разом з ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Встановлені судом факти вказують, що між позивачем і відповідачем виникли правовідносини та спір щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за виконану роботу, які регулюється трудовим законодавством.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані позивачем та добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений прокурором позов є обгрунтованим і підлягає повному задоволеню з слідуючих підстав.
В судовому засідані доведено, що позивач ОСОБА_1 дійсно з 01 липня 2009 року по 25 листопада 2009 року по усному договору з бувшим директором СТОВ агрофірма Україна ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з вказаним товаристом і весь цей час щодено, повний робочий день виконував роботу водія по доставці обідів на поле для працівників цього підприємства., однак трудові відносини з ним не були оформлені відповідно до чинного трудового законодавства.
Відповідно до ч.3 ст. 24 КзпП України укладення трудового договору оформляється накозом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на посаду.
Вказаною статею також визначено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпаорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Оскільки ОСОБА_1 фактично був допущений до роботи і у вказаний період працював водієм то трудовий договір вважається укладеним з цього часу.
Враховуючи те, що за виконану ОСОБА_1 роботу і відпрацьований ним час нарахування йому заробітньої плати не здійснювалась і його розрахунок відсутній, суд вважає що при визначенні належної йому до виплати заробітньої плати, за основу слід взяти гарантований Законом України Про працю мінімальний розмір заробітньої плати, який є обовязковим на всій території України, що також передбачено і ст. 95 КЗпП України.
За домовленеюстю з бувшим керівником СТОВ Агрофірма Україна ОСОБА_2 позивачу повина була виплачуватися щомісячно встановлена законодавством на той період щомісячна мінімальна зарпорбітня плата, розмір якої на той період становив:
З 01.07.2009 року по 01.10.2009 року по 630 грн. в місяць
На жовтень 2009 року - 650 грн.
На листапад 2009 року - 744 грн.
Виходячи з цього, заробітня плата, що підлягає виплаті за відпрацьований ОСОБА_1 преріод з 01.07.2009 року по 01.10.2009 року становила (630 х 3 = 1890 грн.) 1890 грн.
Заробітня плата, що підлягала виплаті за виконану ним роботу і відпрацьований час в жовтні 2009 року становила 650 грн.
Розмір заробітньої плати, що підлягає виплаті за виконану ОСОБА_1 роботу з 1 по 25 листопада 2009 року становить (744 : 30 х 25 = 620 грн.) 620 грн.
Загальна сума заробітньої плати що підлягає виплаті ОСОБА_7 за період з 01.07.2009 року по 25.11.2009 року становить (1890 + 650+620=3160) 3160 грн.
Відповідач не розрахувався з ОСОБА_1 Згідно вище наведеного розрахунку заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 по невиплаченій зарорбатній платі яка підлягає стягненню становить 3160 грн.
Відповідно до ст. 116 КзпП України відповідач зобовязаний був після припинення трудових відносин з ОСОБА_1, тобто в день його звільнення провести з нимповний рорзрахунок.
Керуючись ст.ст. , 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 44, 95, 24, 116 КЗпП України, суд
В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Врадіївського району в інтересах ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з СТОВ Україна на користь ОСОБА_1 заборованість по заробітній платі в сумі 3160 грн.
Стягнути з СТОВ Україна на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: М.Т. Висоцький