Справа № 2-461/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2011 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Поліян І.В.

за участі: позивача ОСОБА_1, представників: ПАТ Північний ГЗК- ОСОБА_2,

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Північний ГЗК, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку у звязку з відшкодуванням шкоди здоровю та компенсації за порушення строку їх виплати ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ Північний ГЗКта Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку у зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю та компенсації за порушення строку їх виплати. Неодноразово уточнював позовні вимоги. В останньому тексті позову в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що під час праці в Першотравневому карєрі Північного гірничо - збагачувального комбінату машиністом екскаватору, йому було встановлено професійне захворювання. За висновком профпаталогічної МСЕК від 05.11.1990 року йому була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45% та з 01.12.1996 р. безстроково 40 %. Він звернувся до суду з позовом, так як довідався, що ПАТ Північний ГЗКзастосовувало не всі коефіцієнти підвищення тарифних ставок на суму втраченого заробітку, а тому він одержує занижену суму відшкодування шкоди здоров'ю. Незастосування коефіцієнтів 1,4 з 01.11.1996 р. та з 01.01.2000 р., а також 1,2 з 01.01.2000 р., є порушенням вимог п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації чи уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я, зв'язаним з виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р..

Для перерахунку він використовував середній заробіток по своїй професії станом на травень 1992 р. в 10888,88 крб., з урахуванням заробітної плати за січень-квітень 1992 р..

З врахуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів, які повинен був застосувати ПАТ „Північний ГЗК", середній заробіток для перерахунку буде складати:

10 888,88 крб : 100 000 х 1,448(06-92)х 2,0 (06-93) х 1,5 (08-92) х 2, 89(09-93) х 1,1(11-92) х 3,0(12-93) х 1,5 (01-93) х 2, 0(07-94) х 3,0 (10-94) х 3, 0(02-95) х 3,4(12-95) = 27608078 крб., або 276,08 грн..

276,08 грн. х 30% : 100% = 82,82 грн, де 30 % - процент втрати професійної працездатності з 05.11.1993 р. до 01.12.1996 р..

Таким чином, недоплати по ПАТ Північний ГЗКскладають:

- з 01.01.1996 р. необхідно було виплачувати по 82,82 грн., фактично було виплачено по 64,99 грн., недоплата за 10 місяців складає: 17,83 грн. х 10 міс.=178,30 грн. до 01.11.1996 р.;

- з 01.11.1996 р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 115,95 грн., а було виплачено по 64,99 грн., недоплата за 1 місяць складає: 50,96 грн. до 01.12.1996 р.;

- з 01.12.1996 р. після встановлення 40% втрати профпрацездатності виплаті підлягало 154,60 грн., а було виплачено по 85,60 грн., недоплата за 15 місяців склала 69 грн.х15 міс.=1035 грн. до 01.02.1998 р.;

- з 01.02.1998 р. необхідно було виплачувати по 154,60 грн., було виплачено при К-1,4 по 119,84 грн., недоплата за 11 місяців складає: 34,76 грн.х11 міс.=382,36 грн. до 01.01.1999 р.;

- з 01.01.1999 р. необхідно було виплачувати при К-1,2 по 162,63 грн. (з урахуванням середнього заробітку за січень 1999 р. в розмірі 406,58 грн.), фактично ж виплачено по 134,22 грн., недоплата за 12 місяців складає: 28,41 грн.х12 міс.=340,92 до 01.01.2000 р.;

- з 01.01.2000 р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 182,80 грн., а було при К-1,156 виплачено по 155,16 грн., недоплата за 12 місяців складає: 27,64 грн.х12 міс.=331,68 грн. до 01.01.2001 р., при середній заробітній платі в 457 грн.;

- з 01.01.2001 р. при К-1,2 потрібно сплачувати по 219,36 грн., а сплачено по 155,16 грн., при середньому заробітку в 693,11 грн.. Недоплата склала за 3 місяці 64,20 грн.х3 міс.= 192,60 грн. до 01.04.2001 р..

Загальна сума недоплат по втраченому заробітку по ПАТ Північний ГЗКскладає суму 2511,82 грн..

Недоплати по Фонду соцстрахування будуть складати:

- з 01.04.2001 р. до 01.03.2002 р. потрібно було сплачувати по 219,36 грн., а виплачено по 155,16 грн. недоплата за 11 місяців складає 64,2 грн. х 11 міс. = 706,20 грн.;

- з 01.03.2002 р. до 01.03.2003р. потрібно було при К-1, 193 виплачувати по 261,70 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 193 по 185,11 грн., і недоплата за 12 місяців складає: 76,59 грн.х12 міс.=919,60 грн.;

- з 01.03.2003 р. до 01.03.2004р. потрібно було виплачувати при К-1, 182 по 309,33 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 182 по 218,80 грн., і недоплата за 12 місяців складає: 90,53 грн.х12 міс.=1086,36 грн.;

- з 01.03.2004 р. до 01.03.2005р. потрібно було виплачувати при К-1, 152 по 356,35 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 152 по 252,06 грн., і недоплата за 12 місяців складає: 104,29 грн.х12 міс.=1251,48 грн.;

- з 01.03.2005 р. до 01.03.2006 р. потрібно було виплачувати при К-1, 238 по 441,16 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 238 по 312,05 грн., і недоплата за 12 місяців складає: 129,11 грн. х 12 міс. = 1549,32 грн.;

- з 01.03.2006 р. до 01.03.2007 р. потрібно було виплачувати при К-1, 203 по 530,71 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 203 по 375,38 грн., і недоплата за 12 місяців складає: 155,33 грн. х 12 міс. = 1863,96 грн.;

- з 01.03.2007 р. до 01.10.2007 р. потрібно було виплачувати при К-1, 183 по 627,83 грн., а фактично йому було виплачено при К-1, 183 по 444,08 грн., і недоплата за 7 місяців складає: 183,75 грн.х 7 міс.=1286,25 грн..;

- за жовтень, листопад 2007 р. недоплат не було;

- з 01.12.2007 р. потрібно було сплачувати по 627,83 грн., а сплачено було по 444,08 грн., недоплата склала 183,75 грн. х 3 міс. = 551,25 грн. за 3 міс. до 01.03.2008 р.;

- з 01.03.2008 р. потрібно було сплачувати при К-1,125 по 706,31 грн., а сплачено було при К-1,125 по 499,58 грн. та недоплата за 12 місяців склала 206,73 грн. х 12 = 2480,86 грн. до 01.03.2009 р.;

- з 01.03.2009 р. потрібно було сплатити при К-1,063 по 750,81 грн., а було сплачено при К-1,063 по 531,06 грн. та недоплата складала 219,75 грн. за 12 міс. х 12 =2637 грн. до 01.03.2010 р.;

- з 01.03.2010 р. треба було сплачувати при К-1,0 по 750,81 грн., а було сплачено при К-1,0 по 531,06 грн. та недоплата склала за 7 міс.219,75 грн. х 7 = 1538,25 грн. до 01.10.2010 р..

І з 01.08.2010 р. необхідно йому виплачувати щомісяця по 750,81 грн., до зміни обставин, що тягнуть перерахунок сум.

Загальна сума недоплат по Фонду складає 15869,83 грн., а з урахуванням того, що він раніше отримав від Фонду за попереднім рішенням суду суму в 6765,78 грн., то сума недоплат складає 9104,05 грн..

Крім того, позивач вважає, що у звязку з тим, що відповідачем ПАТ Північний ГЗКсвоєчасно не був застосований коефіцієнт на суму втраченого заробітку, то обидва відповідачі повинні виплачувати йому компенсацію за порушення строку виплати недоплат на підставі постанови КМУ від 20.12.1997 р. № 1427 та згідно постанови КМУ від 21.02.2001 р. № 159 за період з 01.01.1998 р. до 01.08.2010 р., а саме ПАТ Північний ГЗКдо 01.04.2001 р. в сумі 3463,58 грн., а відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі з 01.04.2001 р. до 01.08.2010 р. в сумі 9941,01 грн..

Представник відповідача ПАТ Північний ГЗКпозов не визнав, пояснив, що з позовної заяви не зрозуміло, з яких сум позивачем розраховано суму заробітку 10888,88 крб., звідки взагалі взято цей заробіток і чому позивача не влаштовує середній заробіток, розрахований підприємством в розмірі 18331,94 крб., так як він є більшим.

Позивач оспорюючи коефіцієнти: - 1,4 з 01 листопада 1996 р., застосованого на підставі спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів (далі СП) від 28.11.1996 р. № 215/55; - 1,4 з 01 січня 2000 р., застосованого на підставі наказу № 2 від 05.01.2000 р.; - 1,2 з 01 січня 2001 р., застосовано на підставі СП № 725/27 від 11.12.2000 р., з невідомої причини при перерахунку суми відшкодування шкоди ігнорує їх, і на свій розсуд, коригує базовий заробіток, який він вважає вірним 10888,88 крб. на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів, застосованих у період з 1992 по 1995 роки:

Пояснень стосовно того, чому саме ці, а не інші коефіцієнти позивач вважає за необхідне застосувати не надав, доказів, які підтверджують необхідність застосування до суми відшкодування шкоди саме цих коефіцієнтів також не надав, чим порушує вимоги ст. 60 ЦПК України.

Суми відшкодування шкоди, призначені ОСОБА_1 у звязку з ушкодженням здоровя, нараховані вірно, відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою КМУ № 472 від 23.06.1993 р. з подальшими змінами згідно Постанови КМУ № 1100 від 03.10.1997 р..

Представник відповідача - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позов не визнав і пояснив, що відділення Фонду, керуючись в роботі ст.. 21 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіне є правонаступником помилок підприємства і тому не може відповідати за вказані помилки. Фонд здійснює виплати, які призначені потерпілим до 01.04.2001 р. виключно на підставі наданих роботодавцем документів, або за рішеннями судів.

Відповідно до Прикінцевих положеньЗакону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності - уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачуються цими підприємствами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач, працюючи в Першотравневому карєрі Північного гірничо - збагачувального комбінату машиністом екскаватора отримав професійне захворювання. За висновком профпаталогічної МСЕК від 05.11.1990 року йому була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45%, 05.11.1992 р. -20 %; 05.02.1993 р. 30%; а з 01.12.1996 р. 40% безстроково (а.с. 16-21).

Для обчислення відшкодування збитку потрібно застосовувати середній заробіток по професії, який згідно наказу по підприємству за №52 від 23.02.1993 року, складав 18331,94 крб. та був розрахований на підставі заробітної плати працівників відповідної професії за вересень 1992 р. (а.с. 25), відповідно до постанови КМУ № 276 від 26.05.1992 р..

Крім цього, ст. 233 КЗпП України, встановлений тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається із матеріалів справи, середньомісячний заробіток для визначення сум відшкодування шкоди встановлений підприємством, згідно наказу позивачу 23.02.1993 року. З зазначеної дати позивач міг дізнатися про порушення свого права.

Однак, з позовом позивач звернувся безпосередньо до суду 12 травня 2006 року, пропустивши процесуальний строк для звернення до суду з позовом в цій частині. При цьому позивач не просив поновити його та надав суду доказів щодо поважності причин пропуску зазначеного строку (а.с. 2).

Відповідно до п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВАТ Північний ГЗК № 81/13 на підприємстві з 01.06.1993 року тарифні ставки були збільшені у 2.0 рази без збільшення заробітної плати працюючих (а.с. 35).

З 01.12.1993 року відповідно до спільної Постанови адміністрації і профспілкових комітетів ВАТ Північний ГЗК № 160/6 тарифні ставки були збільшені в 3 рази без фактичного росту заробітної плати (а.с. 39).

З 01.07.1994 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкових комітетів ВАТ Північний ГЗК№ 117/27 ; з 01.10.1994 року згідно розпорядження № 324; з 01.12.1995 року відповідно до спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету ВАТ Північний ГЗК№202/32 тарифні ставки були збільшені відповідно в 2.0; 2.0; 3.0 рази, без фактичного росту заробітної плати (а.с. 42,43,48).

ВАТ Північний ГЗК проводило коригування суми відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти фактичного підвищення середньої заробітної плати за професією позивача: 1.448 з 01.06.1992 року згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 90/32; 1.5- з 01.08.1992р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 138/34; 1.1- з 01.11.1992р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету №180/2; 1.5- з 01.01.1993р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 30/6; 2.89- з 01.08.1993 р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 123/18; 1.42- з 01.08.1993 р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 123/18; 1.57- з 01.09.1993 р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 125/18; 1.442 з 01.10.1993 р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 160/6; 1.75 з 01.12.1993р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 168/6; 1.25- з 01.03.1994р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету №40/11; 1.25- з 01.04.1994р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 60/11; 1.35- з 01.07.1994р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 117/27; 1.4- з 01.10.1994р., згідно розпорядження № 324; 1.35- з 01.01.1995р., згідно наказу № 39; 3.0- з 01.02.1995р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 22/9; 1.15- з 01.06.1995р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 92/17; 1.12- з 01.09.1995р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 149/25; 1.3- з 01.12.1995р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 202/32; 1.4- з 01.02.1998р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 95/15; 1.12- з 01.01.1999р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету №28/32; 1.156- з 01.01.2000р., згідно спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету № 79/9 ( а.с. 31, 32, 33, 34, 37, 38, 39, 30, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 52, 53, 54).

Позивач у порушення ст.. ст.. 10, 60 ЦПК України не наведено жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для перерахунку суми відшкодування шкоди позивачеві у звязку з ушкодженням здоровя, починаючи з 01.06.1992 року.

Беручи до уваги, що на час передачі особової справи до Відділення Фонду ПАТ Північний ГЗКправильно визначило розмір щомісячних виплат відшкодування шкоди позивачу, у суду не має підстав вважати, що Фондом не вірно перераховуються суми щомісячних платежів, та відповідно не підлягають задоволенню й вимоги про стягнення з відповідачів компенсації за затримку виплат, так як мова про те, що виплати нарахованих сум проводилися несвоєчасно, в позові не йде.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Північний ГЗК, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку у звязку з відшкодуванням шкоди здоровю та компенсації за порушення строку їх виплати - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: