_____________________________________________________________________________
Справа№2-3761/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дикун В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми індексу інфляції та відсоткової ставки в наслідок невиконання рішення суду, суд, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якому просить про стягнення з відповідачів грошової суми, утвореної внаслідок невиконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2006 року по цивільній справі № 2-611/2006. При цьому позивач вказує, що згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2006 року з відповідачів стягнуто на користь позивача 198 481грн.15 коп., а також 12 082грн.39 коп. Відповідачі не виконали рішення суду добровільно і не виконують рішення суду примусово, так як з часу відкриття виконавчого провадження 19.02.2007 року, не приймали заходів для погашення боргу.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заяву від 18.07.2011 року про відмову від частини позовних вимог стосовно відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок невиконання зобовязань по угоді позики, в іншій частині вимоги підтримала, надала розрахунок та просить стягнути 209 012 грн.16 коп. При цьому вказала, що після проведення виконавцем виконавчих дій сума заборгованості зменшилась на 1230 грн.61 коп.

Відповідач ОСОБА_2 /Смолякова/ О.П. неодноразово до судових засідань не зявилась, повідомлялась належним чином, будь-яких заяв не надала.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення та просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2006 року з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно стягнуто на користь позивача 198 481грн.15 коп. заборгованість за договором позики, 12 082 грн.39 коп. заборгованість за договором позики по розпискам, а також судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, заміну його на позикове зобовязання, зменшення позикових зобовязань з урахуванням витрат на добудування будинку і введення його у експлуатацію, відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 надала заперечення до позовних вимог, до якого залучила ряд позовних заяв, які знаходились в провадженні суду де сторонами були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в звязку з чим представник позивача ОСОБА_4 заявляла клопотання про зупинення провадження по справі, що на думку ОСОБА_5 свідчить про відсутність підстав вважати ухилення відповідачів від виконання рішення суду про стягнення коштів. Окрім того, представник вказала, що державний виконавець мав змогу примусово виконати рішення суду, а саме провести продаж будинку з прилюдних торгів, а також реалізації арештованого майна.

Судом досліджено заяви ОСОБА_4 від 02.09.2009 року та 22.03.2010 року про зупинення провадження по справі /а.с.171, 205/, а також її заява про перенесення розгляду справи /а.с.167/.

Як вбачається з відповіді державної виконавчої служби від 01.04.08року державним виконавцем ще 15.06.2007 року було описано майно боржників, та ОСОБА_1 запропоновано здійснити ряд дій для подальшої реалізації майна для погашення заборгованості. / а.с. 76/. З відповіді державної виконавчої служби від 05.12.2011 року слідує, що в період з 16.02.2007 року до 05.12.2011 року проведено звернення стягнення на рухоме майно боржників на суму 1230,61 грн.

Проаналізувавши досліджені документи, суд приходить до висновку, що в ході розгляду вказаної справи не встановлено обставин, які свідчать про ухилення відповідачів від виконання рішення суду, є встановлені факти на підтвердження доводів представника відповідача ОСОБА_5 про затягування процесу відповідачем та його представником ОСОБА_4, про що свідчать і відповіді державних виконавців, які не в повній мірі виконували передбачені законом виконавчі дії по виконанню судового рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява не доведена та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми індексу інфляції та відсоткової ставки в наслідок невиконання рішення суду, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя : Васильків О. В.