АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5758/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А

суддів - Красвітної Т.П., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Сичевській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкдо товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верус, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкпро визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 січня 2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № ZPLOAK00650303 від 06.09.2007 року про надання кредитних коштів у вигляді не поновлюваній лінії у розмірі 66100,33 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує і станом на 01.10.2009 року сума заборгованості склала 37830,50 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 37173,10 дол.США, суми заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 586,46 дол.США, суми заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 61,14 дол. США і пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 9,80 дол. США. Зобовязання за договором забезпечено порукою, а саме: договором поруки № 467 від 12.01.2009 року укладеним з поручителем ТОВ Українське фінансове агентство Верус. Позивач просив суд стягнути з відповідача 37830,50 доларів США - заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

13 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним зустрічним позовом, посилаючись на те, що між ним та банком був укладений кредитний договір від 06.09.2007 року з порушенням норм діючого законодавства і має бути визнаний недійсним у звязку з тим, що кредитний договір укладений в порушення правових норм в іноземній валюті на розрахунки за кредитним договором якого банк індивідуальну ліцензію на дозвіл Національного Банку України не має, фактично позичальник отримав кредит у вигляді безготівкових грошових коштів у розмірі 200 083 гривні, які були перераховані банком на поточний рахунок ТОВ ОСОБА_3, ЛТДплатіжним дорученням № 709069EYIF від 07 вересня 2007 року, тобто банк не виконав умов кредитного договору, а саме: не надав позичальнику кредит через касу (готівкою) у розмірі 66 100,33 доларів США та за таких обставин згідно статті 215 ЦК України вказаний кредитний договір є недійсним. Просив суд визнати кредитний договір від 06 вересня 2007 року, укладений між банком і ним, недійсним; судові витрати віднести за рахунок відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2011 року ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанку рахунок повернення заборгованості за кредитним договором 302 444 грн; стягнути солідарно з ТОВ Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанку рахунок повернення заборгованості за кредитним договором 200 грн.; ПАТ КБ ПриватБанку задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити; ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання договору недійсним - відмовити; стягнути солідарно з відповідачів на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме: у задоволенні первісного позову відмовити; зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у банку права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Частково задовольнив позов враховуючи солідарну лімітовану відповідальність відповідача ТОВ УФА Верус. Залишив без уваги доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно невірності розрахунку ануїтетного платежу за договором, тому що з наданого останнім розрахунку вбачається, що платіж розраховується з суми яка не відповідає фактично наданій в кредит відносно наданого розрахунку ануїтетного платежу. З розгорнутого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків та неустойки вбачається, що цей розрахунок здійснювався банком виходячи з фактично наданих у кредит сум, тому посилання ОСОБА_2 щодо порушення банком договору відносно видачі грошових коштів є безпідставним. Заборгованість станом на 01.10.2009 року становила 37 830,50 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить суму 302 644 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено будь-яких порушень вимог законодавства при укладанні кредитного договору між сторонами у справі, які могли б призвести до не чинності даного правочину. Більш того, ОСОБА_2 пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про визнання правочину недійсним.

Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК України, - зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін.

Згідно зі ст.ст. 549,550 ЦК України неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданим невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки спірний кредитний договір не суперечить положенням вищевказаним нормам Закону, то не має підстав для визнання його недійсним, а також факт наявності заборгованості позичальника перед банком обґрунтовано встановлено судом на підставі досліджених належних доказів у справі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд мав відмовити у розгляді позовних вимог до юридичної особи ТОВ УФА Верус, як таких що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, то судова колегія вважає, що ці обставини не впливають на права та обовязки позичальника за кредитним договором і не є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта про те, що суд не дослідив які саме зобовязання були порушенні та в якій мірі на дату подачі позову, не дослідив надані докази ОСОБА_2 про те, що зобовязання за кредитним договором ним виконувались та є переплата за його розрахунком кредитних платежів на 2 000 доларів США, а тому заборгованості у нього перед банком не має, - судова колегія вважає неспроможними бо вони спростовуються матеріалами справи, а саме: судом досліджено обставини погашення кредиту, докази виконання позичальником та кредитором своїх зобовязань за кредитним договором, надані розрахунки нарахування заборгованості за кредитним договором, з поясненнями розрахунку платежу за ануїтетною схемою, які не викликають сумнів у правильності та обєктивності розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором. Обставини неправильності розрахунку банком заборгованості позичальника не доведено у судовому засіданні і не підтверджено належними доказами.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом повністю проігноровано невідповідність умов кредитного договору валютному законодавству України, не взято до уваги положення Закону України Про захист прав споживачів- судова колегія вважає неспроможними, тому що вони спростовуються матеріалами справи та не відповідають чинному законодавству.

Доказами у справі підтверджено право банку згідно з отриманими ліцензіями здійснювати кредитування як в національній так і в іноземній валютах, що відповідає вимогам статей 192, 533, 1054 ЦК України, статей 2,47, 49 Закону України Про банки і банківську діяльність, статей 1,4,34 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно з розясненням Національного Банку України від 07.12.2009 року № 13-210/7871-22612, - операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

ПриватБанк має банківську ліцензію від 19.03.1992 року № 92, дозвіл НБУ № 22-2 від 04.12.2001 року на право здійснення операцій згідно з додатком до цього дозволу.

Судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії