АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 42 ( 1 ) Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

«27» липня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Турік В.П., Митрофанової Л.В.

при секретарі: Алісовій Т.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном і виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому зазначив, що 14.01.2004р. по домовленості з відповідачкою ОСОБА_2 він вирішив купити домоволодіння №3 по вул. Тичини у м. Кривому Розі. Оскільки у відповідачки не були готові документи на домоволодіння, ним в якості завдатку згідно розписки передано ОСОБА_2 700 доларів США. Відповідач віддала йому ключі від домоволодіння і він переїхав у будинок.

Проте в подальшому відповідач відмовилась від укладання договору купівлі-продажу .

Посилаючись на ці обставини просив суд визнати договір купівлі-продажу домоволодіння №3 по вул. Тичини у м. Кривому Розі дійсним з 14.01.2004р. та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 залишкову суму за домоволодіння в розмірі 6890грн.

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 зазначивши, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння №3 по вул. Тичини у м. Кривому Розі.

У грудні 2003 року ОСОБА_1 звернувся із пропозицією про купівлю будинку після оформлення нею документів права власності на будинок та отримала від нього 700 доларів США за укладення договору купівлі-продажу і ОСОБА_1 самовільно вселився у будинок. Проте в подальшому вона передумала продавати будинок і звернулася до відповідача з вимогою про звільнення житла.

Оскільки добровільно позивач не бажає виселитись, просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею її права користування та розпорядження житловим будинок №3 по вул. Тичини у м. Кривому Розі та виселити ОСОБА_1 із спірного домоволодіння.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 у позові відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, оскільки суд не прийняв до уваги всі обставини справи, а саме те, що ОСОБА_2 не зверталася із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном протягом 7 років; не враховано судом і те, що у нього та його сімї відсутнє інше житло, оскільки вони переїхали жити з Полтавської області, а передав ОСОБА_2 в якості завдатку 700 доларів США вважає, що він частково виконав угоду по купівлі-продажу домоволодіння.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду, як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2004р. ОСОБА_2 є власником буд. №3 по вул. Тичини в м. Кривому Розі.

14 січня 2004 року за усною домовленістю ОСОБА_2 зобовязалася продати ОСОБА_1 буд. №3 по вул. Тичини в м. Кривому Розі. Згідно розписки ОСОБА_2, в якості завдатку, отримала від позивача 700 доларів США. Проте в наступному змінила свій намір щодо продажу домоволодіння.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку, квартири, або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частина 1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Виходячи із наступного колегія вважає, що вирішуючи спір: відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції правильно виходив з факту недотримання сторонами вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору і належності спірного домоволодіння на підставі права власності ОСОБА_2, яка згідно ст.. 391 ЦК України як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він частково виконав угоду по купівлі-продажу домоволодіння, сплатив ОСОБА_2 частково за домоволодіння 700 доларів США, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу дійсним, - безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду і не підтверджені з боку ОСОБА_1 доказами щодо досягнення між сторонами згоди з істотних умов угоди купівлі-продажу будинку.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що він проживає з сімєю в спірному будинку і іншого житла не має, не є підставою для задоволення його вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, про що він просить в позові та в апеляційні скарзі.

Інші доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться о переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді