Справа № 2-593/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гребенюк В.В.,

при секретарі - Литовченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ОСОБА_3», дочірнє підприємство «А.Е.Т. ДЖОІН АП!», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Юкрейн», про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач 1), ОСОБА_2 (надалі за текстом позивач 2) звернулись до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ОСОБА_3» (надалі за текстом відповідач 1), третя особа - дочірнє підприємство «А.Е.Т.Джоін АП», товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Юкрейн», про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем 1 та позивачами 1, 2 був укладений договір № 18/06/10/Т про надання туристичних послуг (надалі за текстом договір надання туристичних послуг), а саме організації туру до Туреччини в період та за ціною, обумовленою в Договорі, а саме на суму 9 160 грн.

На виконання умов договору надання туристичних послуг, 18.06.2010 року позивачі 1, 2 сплатили відповідачу 1 передплату за тур в Туреччину в розмірі - 4 580 грн., а 23.06.2010 року оплатили повну вартість в розмірі - 4 580 грн.

Позивачі зазначали, що напередодні початку подорожі, а саме 09.07.2010 року, позивачів було проінформовано про скасування туру до Туреччини.

В подальшому, за клопотанням позивача було залучено до участі в справі як співвідповідача - дочірнє підприємство «А.Е.Т.ДЖОІН АП!» (надалі за текстом відповідач 2)

В судовому засіданні позивачі 1, 2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, в судове засідання, належним чином повідомлений відповідач 2 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки до суду не повідомив (а.с. 96, 98-99).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача 1, 2 та відповідача 1, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про залишення без задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Між позивачами 1, 2 та відповідачем 1 був укладений договір про надання туристичних послуг, а саме організації туру до Туреччини в період та за ціною, обумовленою в договорі надання туристичних послуг, а саме на суму 9 160 грн. (а.с. 7-9)

На виконання умов договору надання туристичних послуг, 18.06.2010 року позивачі 1, 2 сплатили відповідачу 1 передплату за тур в Туреччину в розмірі - 4 580 грн., а 23.06.2010 року оплатили повну вартість в розмірі - 4 580 грн. (а.с. 4)

Відповідно до п. 1.1 договору надання туристичних послуг позивачі 1, 2 доручили, а відповідач 1 зобовязався за винагороду вчинити одну або декілька угод з третіми особами від свого імені за рахунок позивачів 1, 2 для організації туру до Туреччини на двох чоловік з наданням послуг, які визначені в заявці туриста (а.с. 10).

Відповідач 1, на підставі агентського договору № 503, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2 (а.с. 16-23), надав позивачам 1, 2 ваучер № 1096890 на поїздку до Туреччини на двох (а.с. 12).

Відповідачем 1, на підставі агентського договору № 503, було перераховано грошові кошти в розмірі 8 789 грн. відповідачу 2 (а.с. 53), після чого здійснювались заходи щодо повернення перерахованих грошових коштів (а.с. 81).

Відповідачем 1 було повернуто позивачам 1, 2 агентську винагороду в розмірі 380 грн. (а.с. 28-29)

Судом досліджено зміст договору надання туристичних послуг, відповідно до п. 5.1 якого, сторони погодилися, що відповідач виступаючи посередником між позивачем та організаціями, які є безпосередньо виконавцями послуг, а саме: туроператором, що надає послуги Туристу, транспортною організацією, готельною установою, страховою компанією, відповідач не несе відповідальності за обставини, які знаходяться поза її контролем, а саме за відміну або затримку рейсів, заміну типа літака, заміна оператором готелю, оскільки скасування туру до Туреччини, про яке повідомлено позивача лежало поза межами контролю відповідача відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до норм ст. 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. До укладення договору на туристичне обслуговування споживачу туристичного продукту має бути надана інформація про: 1) основні вимоги пропонованих до оформлення виїзних/в'їзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення; 2) медичні застереження стосовно здійснення туристичної поїздки, у тому числі протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і віку туристів для участі в поїздці; 3) туроператора (турагента), його місцезнаходження і поштові реквізити, наявність у туроператора ліцензії на здійснення туроператорської діяльності, сертифікатів відповідності та іншу інформацію відповідно до законодавства про захист прав споживачів; 4) розмір фінансового забезпечення туроператора чи турагента на випадок його неплатоспроможності чи неспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення. До початку надання туристичних послуг споживачу за його вимогою повинна бути надана інформація: про загальні умови типового (публічного) договору на надання туристичних послуг (за його наявності); програма туристичного обслуговування; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, у тому числі їх вид і категорія, терміни стикувань (сполучення) рейсів, а також інша обов'язкова інформація, передбачена кодексами і правилами перевезень (якщо перевезення входить до складу туристичного обслуговування); характеристика готелів, інших місць розміщення туристів, у тому числі їх місце розташування, класифікація за законодавством країни (місця) тимчасового перебування, відомості про підтвердження відповідності послуг готелю встановленим вимогам, відомості про правила тимчасового проживання, строки і порядок оплати готельного обслуговування, а також інша обов'язкова інформація, передбачена цим Законом, іншими нормативно-правовими актами (якщо готельне обслуговування входить до складу послуг з туристичного обслуговування); про звичаї місцевого населення, пам'ятки природи, історії, культури та інші об'єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього природного середовища, санітарну та епідеміологічну обстановку; про правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; про види і способи забезпечення харчування під час туристичної поїздки; про види та тематику екскурсійного обслуговування, порядок зустрічей і проводів, супроводу туристів; про дату і час початку та закінчення туристичного обслуговування, його тривалість; відомості про мінімальну кількість туристів у групі, терміни інформування туриста про те, що туристична поїздка не відбудеться через недобір групи; відомості про страхову організацію, що здійснює страхування ризиків, пов'язаних з наданням туристичного обслуговування, розмір страхових відшкодувань, порядок і умови їх виплати; про ціну туристичного обслуговування і порядок здійснення оплати; про місце перебування організації (організацій), уповноваженої туроператором на прийняття претензій туристів, а також про адреси і телефони українських дипломатичних установ у країні тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної поїздки. Кожна із сторін договору може вимагати внесення змін або розірвання договору у зв'язку з істотними змінами обставин, з яких вони виходили при укладенні договору. До істотних змін обставин належать: 1) погіршення умов подорожі, зміна термінів подорожі; 2) непередбачене збільшення транспортних тарифів; 3) введення нових або підвищення діючих ставок податків і зборів та інших обов'язкових платежів; 4) різка зміна курсу національних валют; 5) інші підстави, за домовленістю сторін. Турист вправі відмовитися від виконання договору до початку подорожі за умови оплати туроператору або турагенту фактично понесених ними витрат за послуги, надані до цього повідомлення. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста. Якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Зміна ціни туристичного продукту, погодженої сторонами, можлива лише у випадках, передбачених договором, і тільки при істотній зміні обставин, передбачених частиною сьомою цієї статті, але не пізніше ніж за 10 днів до початку туристичної подорожі у випадку, якщо її тривалість становить більше ніж 10 днів, за 5 днів до початку туристичної поїздки у випадку, якщо її тривалість становить від 2 до 10 днів, за 48 годин до початку туристичної поїздки у випадку, якщо її тривалість становить один день. При цьому збільшення ціни туристичного продукту не може перевищувати 5 відсотків його первісної ціни. У разі перевищення ціни туристичного продукту більше ніж 5 відсотків первісної ціни турист має право відмовитися від виконання договору, а туроператор (турагент) зобов'язаний повернути йому всі раніше сплачені кошти. Туроператор (турагент) може в договорі з туристом обмежити свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту (туристичних послуг), якщо туроператор (турагент) несе перед туристом одноособову відповідальність за шкоду, що виникла внаслідок дій (бездіяльності) одного з виконавців послуг, обумовлених договором. Права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та майну туриста, визначається відповідно до цивільного законодавства, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена підвищена відповідальність туроператора.

Статтею 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Положення пункту 8 частини третьої цієї статті не застосовується до умови договорів про надання споживчого кредиту, відповідно до якої кредитодавець встановлює право розірвати договір в односторонньому порядку за наявності підстав, визначених законодавством, та за умови негайного повідомлення кожної із сторін про розірвання договору. Положення пункту 11 частини третьої цієї статті не застосовується до договорів, укладених на невизначений строк, за умови встановлення в таких договорах обов'язковості повідомлення заздалегідь споживача про намір змінити умови договору і надання йому у зв'язку з цим права на розірвання договору. Положення пункту 13 частини третьої цієї статті не застосовується до положень про індексацію ціни, що відповідають законодавству, якщо умови та метод розрахунку ціни чітко і недвозначно визначено у договорі. Положення пунктів 8, 11 та 13 частини третьої цієї статті не застосовуються до: 1) операцій із цінними паперами, фінансовими послугами та іншими товарами або послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем; 2) договорів про купівлю/продаж іноземної валюти, дорожніх чеків або про міжнародні грошові перекази, номіновані в іноземній валюті. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв'язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності.

Згідно п. 3.2, 6.1.3 Наказу Державного комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерство культури і туризму «Про затвердження Ліцензійних умов провадження туроператорської та турагентської діяльності» № 111/55 від 11.09.2007 року туроператор і турагент на видному для туриста місці повинні розмістити такі документи: копію ліцензії; копію свідоцтва про державну реєстрацію; копію довідки банківської або іншої кредитної установи про підтвердження фінансового забезпечення відповідальності ліцензіата; відомості про працівників: прізвище, ім'я, по батькові керівника, його заступників, головного бухгалтера, менеджерів; книгу відгуків та пропозицій громадян; ці Ліцензійні умови; адреси та телефони центрального та місцевого органів виконавчої влади в галузі туризму, територіального управління у справах захисту прав споживачів, перелік номерів телефонів, факсів ліцензіата.

При реалізації туристичного продукту турагентом договір про туристичне обслуговування укладається турагентом від імені та за дорученням туроператора і повинен містити інформацію про туроператора (найменування, місцезнаходження, номер ліцензії, телефон тощо).

Таким чином, на підставі наданих та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про порушення при укладенні договору про надання туристичних послуг відповідачем 1 норм статті 20 ЗУ «Про туризм», статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», п. п. 3.2, 6.1.3 Наказу Державного комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерство культури і туризму «Про затвердження Ліцензійних умов провадження туроператорської та турагентської діяльності» № 111/55 від 11.09.2007 року (а.с. 50, 72). Однак, дані порушення в своїй сукупності не свідчать про недійсність умов укладеного договору про надання туристичних послуг, крім того, позивачами 1, 2 позовна вимога про визнання договору про надання туристичних послуг, не заявлялась.

Позивачами було залучено до участі у справі як співвідповідача дочірнє підприємство «А.Е.Т. ДЖОІН АП!», однак позовної вимоги про стягнення коштів з відповідача 2, позивачами 1, 2, не заявлялось. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є недоречним, оскільки відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачене право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердженню, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 611, 1000, 1167 ЦК України, ст. 20 ЗУ «Про туризм», ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», положеннями ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», п. п. 3.2, 6.1.3 Наказу Державного комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерство культури і туризму «Про затвердження Ліцензійних умов провадження туроператорської та турагентської діяльності» № 111/55 від 11.09.2007 року, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224, 225, 228, 233, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ОСОБА_3», дочірнє підприємство «А.Е.Т. ДЖОІН АП!», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Юкрейн», про стягнення грошових коштів залишити без задоволення;

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Гребенюк В. В.