Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2011року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В..

ОСОБА_1

при секретарі Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль (третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на ? частину в майні подружжя, визнання недійсним договору іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду від 04 листопада 2010 року,

встановила:

В липні 2008 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку №7 по 2-му пров.1-го Травня в с.Скоморохи Житомирського району, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 травня 2008 року (а.с.4,5). В обґрунтування позову зазначила, що її чоловік ОСОБА_3 продав будинок без її згоди, що суперечить вимогам ст..65 СК України та ст.203 ЦК України. Під час розгляду справи позивачка подала додаткову позовну заяву, в якій просила визнати недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль (а.с.123), а також доповнення до позовної заяви(а.с.119) із вимогою про переведення на неї прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги (а.с.176) і остаточно просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки по пров.2-му Першотравневому, 7 в с.Скоморохи Житомирського району, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 травня 2008 року; визнати вказане будинковолодіння та земельну ділянку спільною власністю подружжя; визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння та земельної ділянки; визнати недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль, предметом якого є будинок та земельна ділянка по пров.2-му Першотравневому, 7 в с.Скоморохи.

Рішенням Житомирського районного суду від 04 листопада 2010 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі з 10.01.1996 року по 10.11.2008 року. 20 серпня 2007 року між ОСОБА_7 (продавцем) та ОСОБА_8 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки по пров.Другому Першотравневому, 7 в с.Скоморохи Житомирського району загальною вартістю 324182грн. (а.с.86).

21 травня 2008 року між ОСОБА_3 (продавцем) та ОСОБА_4 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки по пров.Другому Першотравневому, 7 в с.Скоморохи Житомирського району загальною вартістю 235022грн. (а.с.31,32).

21 травня 2008 року між ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, предметм якого є будинок та земельна ділянка по пров.Другому Першотравневому, 7 в с.Скоморохи Житомирського району (а.с.140).

Як вбачається із змісту нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6, датованої 10 грудня 2006 року, і посвідченої нотаріусом 21 грудня 2007 року, вона дала свою згоду чоловіку, ОСОБА_3 на розпорядження, купівлю, продаж, дарування, обмін, заставу, здачу в оренду, страхування, передачу в іпотеку житлового будинку та земельної ділянки по пров.Другому Першотравневому, 7 в с.Скоморохи Житомирського району(а.с.18). В апеляційній скарзі ОСОБА_6 підтверджує що дата заяви10 грудня 2006 року є помилковою.

Отже, згоду на розпорядження будинком і земельною ділянкою ОСОБА_6 надала ОСОБА_3 після того, як він придбав спірні будинок і земельну ділянку. Доводи апелянта, про те що, що її заява про згоду була використана двічі - при придбанні та при продажу будинку і земельної ділянки спростовуються наявними у справі письмовими доказами.

Договір купівлі-продажу від 20 серпня 2007 року є чинним і позивачкою не оспорюється, тому її посилання на заяву ОСОБА_3 від 20 серпня 2007 року(а.с.90) не мають правового значення для вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом спільної сумісної власності, за взаємною згодою. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення, має бути нотаріально засвідчена. Аналогічні положення містить 369 ЦК України. Вимоги цих норм при укладення договору купівлі-продажу від 20 травня 2008 року дотримані.

Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства і зробив правильний висновок, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку і земельної ділянки від 20 травня 2008 року та решта похідних від неї вимог є безпідставними.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду від 04 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: