Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2011 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання Бандуровій В.І.,

з участю представників

позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що рішенням Лисичанського міського суду від 21.12.10. за нею було визнано право власності на S частки квартири АДРЕСА_1. Відповідачка, що мешкає у квартирі, перешкоджає їй у проживанні, тому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, вселити її та члена її родини ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримала, просила вислухати пояснення представника позивачки ОСОБА_1

Представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Відповідачка позов не визнала, суду пояснила, що позивачка до квартир не приходила, вона позивачці не перешкоджає. Приходила тільки ОСОБА_2 з якимось чоловіками.

Представник відповідача позов не визнав. Суду усно та письмово пояснив, що позивачкою не надано доказів родинний стосунків між позивачкою та ОСОБА_2, перешкод у проживанні позивачці відповідачка не чинить.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: рішення Лисичанського міського суду від 21.12.10.: витяг з реєстрації права власності; заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши письмові докази суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Лисичанського міського суду від 21 грудня 2010 р. позивачка є власником S частки квартири АДРЕСА_1 і відповідно до ст.317 ч.1 ЦК України має право користуватися належною їй власністю, у т.ч. проживати.

Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Свідок ОСОБА_7 показала, що разом з позивачкою ходила до спірного житла, однак відповідачка не пустила їх навіть у під'їзд і по омофону відмовила позивачці відчинити двері.

Тому позов в частині вимог про вселення позивачки у квартиру підлягає задоволенню. Що стосується вимог про вселення ОСОБА_2, то позивачкою не надано доказів надання їй повноважень щодо звернення до суду в інтересах вказаної особи, ОСОБА_2 не є позивачкою у справі, тому у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивачки з відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8, 5 грн. та плати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_4 в 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 у Лисичанську.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 45 (сорок п'ять) грн. 50 коп..

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: