Справа № 2/2506/717/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2011 р. м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.

при секретарі Кашка Т.Ю.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

встановив:

13 грудня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Рахмантуліна, 143.

В обґрунтування позову зазначила, що за кошти придбані від продажу квартири, яку приватизували разом з колишнім чоловіком ОСОБА_5 придбали в 1996 році буд. №143 по вул. Рахмантуліна в м. Чернігові.

В 2001 році шлюб був розірваний, а з 1997 року вона разом зі своєю дочкою мешкає у вказаному будинку, утримує його та в 2001-2005 роках провела ремонтні роботи.

17.12.2009 року помер її колишній чоловік ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує його дочка ОСОБА_4 та до спадкового майна включила спірний будинок, який позивачка за набувальною давністю просить визнати за нею право власності, оскільки ОСОБА_5 з липня 1997 року не проживає в ньому.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача просив відмовити в позові, оскільки ОСОБА_5 знятий з реєстрації в 2003 році, а позивачка знала чиїм майном вона користується та не надано суду доказів відсутності проживання померлого ОСОБА_5 з 1997 року до часу смерті.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 1989 року. За час життя придбали будинок № 143 по вул. Рахматуліна в м. Чернігові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.12.1996 року (а.с.7), право власності відповідно якого було зареєстровано на ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.06.2000 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано.

17.12.2009 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту даної статті вбачається, що особи, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути незаконними добросовісними володільцями цього майна протягом встановленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі.

Позивачка знала, про те що спірний будинок був зареєстрований на її чоловіка ОСОБА_5, про що не заперечив представник позивача в судовому засіданні.

Разом з тим, згідно копії домової книги вбачається що ОСОБА_5 був зареєстрований у спірному будинку до 2003 року, а доказів відсутності його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1997 року по 2009 рік не було надано позивачем до суду.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що робочі проекти на водопостачання буд. №143 по вул. Рахматуліна в м. Чернігові в 2005 році були виготовлені на замовника ОСОБА_5 (а.с. 20-27) та спростовують відсутність ОСОБА_5 за вказаною адресою.

Тому, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208-209, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: