Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа №2-325/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2011 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. при секретарі Рубцовій О.В., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним і про витребування майна з чужого володіння

ВСТАНОВИВ

Позивач в позові посилається на те, що з ОСОБА_5 в період з 1990 по 2008 роки перебував у шлюбі. Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду від 21.06.2010 року, за ним було визнано право власності на автомобіль марки «ВАЗ-21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.10.2010 року, рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

В супереч рішенню суду ОСОБА_2, без його згоди, 12.10.2010 року продала зазначений автомобіль ОСОБА_4 за 25000.00 грн.

Позивач вважає дії відповідача ОСОБА_2 незаконними і просить суд визнати правочин купівлі - продажу автомобіля «ВАЗ - 21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 укладений поміж ОСОБА_4 і ОСОБА_5 12 жовтня 2010 року - недійсним, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 25000,00 грн., витребувати від ОСОБА_4 із володіння на користь ОСОБА_6 автомобіль «ВАЗ - 21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «ВАЗ - 21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати судовий сбір в розмірі 250,00 грн., затрати на інформаційне - технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пояснивши, що він купив зазначений автомобіль 12.10.2010 року у ОСОБА_2 та зареєстрував його в Павлоградському ВРЕР.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що вимоги позивача не відповідають вимогам закону.

Вислухавши пояснення сторін по справі та вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено.

Відповідно до ст.316 ЦК України,правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.217 ЦК України, тільки власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волы іншим шляхом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.01.1990 року по 12.11.2008 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі (а.с.9).

04.10.2006 року, тобто під час шлюбу, вони придбали автомобіль марки «ВАЗ-21099». 2006 року випуску, шасі №Y6D5624 (а.с.9).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2010 року зазначений автомобіль, як спільно нажите майно подружжя, був виділений ОСОБА_6 і за ним було визнано право власності на даний автомобіль (а.с.9-11 оборот).

Зазначене рішення суду, в частині поділу автомобіля, було залишено без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області і набрало чинності (а.с.12-13).

Всупереч рішенню суду, відповідач ОСОБА_2 12.10.2010 року на підставі довідки-рахунку серії КІМ №106690 від 12.10.2010 року продала зазначений автомобіль ОСОБА_4 і автомобіль зареєстрований за ним в Павлоградському МРЕР, державний номер НОМЕР_2 (а.с.8).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не мала права віджувати автомобіль ОСОБА_4, тому що згідно з рішенням суду право власності на автомобіль було визнано за ОСОБА_1 і відповідач про це достовірно знала, тому що оскаржила зазначене рішення суду. Тому угоду купівлі-продажу автомобілю необхідно визнати недійсною.

Приймаючі до уваги те, що ОСОБА_2 всупереч вимогам закону продала автомобіль поза волею ОСОБА_1, ОСОБА_1, як власник майна, має право витребувати його від добросовісного набувача.

Відповідно до ст.98 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено 250.00 гривень судового збору (а.с.1), та 120.00 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.2).

Таким чином з відповідачів, з кожного окремо, на користь позивача необхідно стягнути по 125.00 гривень судового збору та по 60.00 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 25000,00 грн., та визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль «ВАЗ - 21099» задоволенню не підлягають.

Так відповідно до приписів цивільного законодавства України, не підлягає повторному розгляді в суді справа у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що право власності на автомобіль було визнане за позивачем на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2010 року, рішення набрало чинності і тому повторне визнання права власності на автомобіль за позивачем законом не допускається.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, в межах заявлених нею вимог.

Ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_4 не зверталася до суду з позовними вимогами, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 25000,00 грн., тому в цій частині в позові ОСОБА_6 також необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60,212 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним і про витребування майна з чужого володіння - задовольнити частково.

Визнати недійсною угоду купівлі - продажу автомобілю марки «ВАЗ-21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, укладену 12 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Витребувати у ОСОБА_4 та передати ОСОБА_6 автомобіль марки «ВАЗ-21099», 2006 року випуску, шасі №Y6D5624, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 125.00 (сто двадцять пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 (шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 125.00 (сто двадцять пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 (шістдесят) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В.О. Головін