УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа 22-ц/0690/2470/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства „Камянобрідський фаянс товариства з обмеженою відповідальністю „Поліський фаянс про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому, посилаючись на порушення відповідачем положень ст. 116 КЗпП України щодо проведення розрахунку зі звільненим працівником у день звільнення, просив стягнути з дочірнього підприємства „Камянобрідський фаянс товариства з обмеженою відповідальністю „Поліській фаянс (далі Підприємство) 15171 грн. 25 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2009 року по 28.01.2011 року. У процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги до 13454 грн. 08 коп. за період з 01.04.2009 року по 27.01.2011 року.

Заочним рішенням Баранівського районного суду від 16.08.2011 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском строку звернення до суду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач з 11.07.2003 року по 31.03.2009 року працював на підприємстві і згідно наказу № 51-к звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.3). Станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі Підприємства перед ОСОБА_2 становив 1119 грн. 54 коп. Вказана сума була виплачена позивачу частинами, а саме, 608 грн. 54 коп. 01.04.2009 року, 511 грн. 27.01.2011 року (а.с.28). У день звільнення позивач працював. Зазначені обставини сторонами визнаються.

Відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач достовірно знав про порушення свого права на отримання належних йому виплат у день звільнення, тобто 31.03.2009 року, подавши позов 18.04.2011 року, пропустив встановлений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду.

Проте, такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Оскільки Підприємство остаточно розрахувалося з ОСОБА_2 лише 27.01.2011 року, тримісячний строк звернення до суду за вирішенням даного спору слід відраховувати саме з вказаної дати, а не з дня звільнення.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові коштів у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить 29 грн. 44 коп. (а.с.27), середньомісячний 603 грн. 52 коп. ((29.44 грн. х (20 р.д. + 21 р.д.):2)). Період із 01.04.2009 року до 27.01.2011 року включає 457 робочих днів при пятиденному робочому тижні.

Оскільки заборгованість по заробітній платі Підприємства перед позивачем становила 511.00 грн. (а.с.28), що складає 84.7% від його середньомісячного заробітку (511.00 грн. х 100% : 603.52 грн.), розмір середнього заробітку, що підлягає до стягнення з Підприємства на користь ОСОБА_2 становить 11395 грн. 60 коп. (29.44 грн. х 457 р.д. х 84.7%).

У решті позов задоволенню не підлягає за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2011 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з дочірнього підприємства „Камянобрідський фаянс товариства з обмеженою відповідальністю „Поліський фаянс на користь ОСОБА_2 11395 (одинадцять тисяч триста девяносто пять) грн. 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 1 квітня 2009 року до 27 січня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з дочірнього підприємства „Камянобрідський фаянс товариства з обмеженою відповідальністю „Поліський фаянс на користь держави (р/р 0002, одержувач управління Державного казначейства у м. Житомирі, код одержувача 22062319, банк ГУДКУ у Житомирській області, МФО 811039) 188 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді