Справа № 2-32/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 лютого 2011 року Менський районний суд

Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

при секретарі: Солонар В.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради, третьої особи виконавчого комітету Менської міської ради про скасування рішення та зобовязання здійснити приватизацію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Менської міської ради, в якому просить скасувати рішення виконавчого комітету Менської міської ради від 25.03.2010 року про зняття з розгляду заяви ОСОБА_1 про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 та зобовязати відповідача здійснити приватизацію шляхом передачі спірної кватири у приватну власність у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_4. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що у квартирі АДРЕСА_2 він зареєстрований з 1981 року, квартира була надана йому у звязку з трудовими відносинами, оскільки він працював електромонтером у Чернігівському північному підприємстві електросіток. Він постійно проживає в даній квартирі разом із членами своєї сімї: сином ОСОБА_4. Протягом всього часу сплачує комунальні платежі за вказану квартиру. Відповідач відмовив у розгляді питання щодо приватизації квартири ОСОБА_1 з причини відсутності ордеру, але за давністю років витребувати документи, які були підставою для вселення у спірну квартиру не має можливості.

В судовому засіданні, за клопотанням позивача в порядку ст. 33 ЦПК України, здійснено заміну первісного відповідача - Менську міську раду на належного відповідача - виконавчий комітет Менської міської ради.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним та членами його сімї право на приватизацію спірної квартири та зобовязати відповідача здійснити приватизацію шляхом передачі спірної кватири у приватну власність у рівних частках позивачу та членам його сімї, та пояснив, що ніхто й ніколи не оспорював їх право на проживання чи реєстрацію в квартирі.

Представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що позивач та члени його сімї не надали ордер про надання їм жилої площі, тому прийняти рішення про приватизацію квартири неможливо. При цьому не заперечувала, що позивач постійно сплачує комунальні платежі за вказану квартиру, з позовами про виселення позивача та члені його сімї ні відповідач, ні попередній балансоутримувач будинку, не звертались.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у 1978 році ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Чернігівське північне підприємство електросіток електромонтером (а.с.10). У звязку з трудовими відносинами йому було надано квартиру АДРЕСА_2, де зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - з 12.01.1981 року та його син ОСОБА_4 з 12.01.1981 року (а.с.12).

Згідно довідки ВАТ ЕК «Чернігівобленерго»північні високовольтні мережі № 01/15 від 20.01.2011року слідує, що при надані житла працівникам в будинку № 136 по вул. Леніна в м. Мена, вселення в будинок здійснювалося на підставі розпорядження керівника по карточкам для прописки без видачі ордерів (а.с. 24).

Вказана квартира складається з кухні, ванни, туалету, коридору, трьох кімнат, комори, ст. шафи, лоджії та має загальну площу 73,7 кв.м. (а.с. 15-16), знаходиться у будинку, який має статус житлового будинку (а.с. 22), та належить до комунальної власності територіальної громади міста Мена, що підтверджується рішенням тридцять першої сесії пятого скликання Менської міської ради від 30.12.2009 року (а.с. 7).

В судовому засіданні встановлено, що органом приватизації житла Менської міської ради є виконавчий комітет Менської міської ради.

Позивач та члени його сімї житлові чеки в приватизації державного майна не використали (а.с. 25, 26).

Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 102 від 25.03.2010 р. питання приватизації спірної квартири ОСОБА_1 та членами його сімї було знято з розгляду з причини відсутності ордеру на вказану житлову площу ( а.с. 8).

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала, що будинок № 136 по вул. Леніна в м. Мена Чернігівської області є житловим будинком. Крім того, пояснила, що відповідач не має відомостей про те, на підставі чого мешканцям вказаного будинку надавалась житлова площа, оскільки такі документи при передачі будинку в комунальну власність не надавались, але не оспорює, що позивач та члени його сімї проживають в спірній квартирі, про що відповідачу відомо протягом вказаного часу. Представник відповідача також пояснила, що у разі надання ордера позивач та члени його сімї мали б право на приватизацію спірної квартири.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»встановлено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до пункту 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»встановлені способи приватизації, зокрема шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Виходячи з викладеного суд вважає, що позивач та члени його сімї набули право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_3, оскільки житлове приміщення було надано позивачу у звязку з трудовими відносинами, користуються ним за згодою відповідача та попередніх балансоутримувачів будинку, а тому мають право на приватизацію житла шляхом безоплатної передачі спірної квартири у приватну власність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 10, 11, 58-61, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 право на приватизацію житла шляхом безоплатної передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність.

Зобовязати виконавчий комітет Менської міської ради здійснити приватизацію житла та оформити передачу квартири АДРЕСА_1 безоплатно, у рівних частках, в приватну власність ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.А. Савченко