Справа № 2-311/11
Ухвала

Іменем України

"20" квітня 2011 р.

суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Омелюх В.М., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір-чорний, кузов VIN-Y6D6514, тип ТЗ- легковий-седан-В що належить на праві власності відповідачеві на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АЕС 233978, видане Дніпропетровським ВРЕВ-1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 24 червня 2008 року, який передати на відповідальне зберігання позивачеві, обґрунтовуючи тим, що майно є нерухомим і відповідач при наявності бажання зможе легко приховати його, що може спричинити тяганину при здійсненні виконавчих дій по виконанню рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення позову можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову " із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду від 12 червня 2009 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не зазначено докази, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Обґрунтованість заяви про забезпечення позову, будь-якими доказами не доведена, а посилання позивача тільки на те, майно є нерухомим і відповідач при наявності бажання зможе легко приховати його, що може спричинити тяганину при здійсненні виконавчих дій по виконанню рішення суду не дає суду підстави вилучити у відповідача зазначене майно, тим самим безпідставно позбавити його права користування цим майном до вирішення по суті цивільно-правового спору, а також це суперечить змісту укладення між сторонами договору застави, який підлягає внесенню в державний реєстр обтяжень та обмежень рухомого майна.

Відповідно до ч.1 п.7 ст.152 ЦПК України передати річ на відповідальне зберігання можливо лише тоді, коли ця річ є предметом спору, а згідно позовної заяви публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що свідчить про те, що автомобіль ВАЗ 08 року випуску не є предметом спору по даній справі.

Таким чином, вважаю необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальпро забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: суддя