АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3085/11 Номер провадження 22-ц/1690/6784/11Головуючий у 1-й інстанції Нечволод В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Мартєва С.Ю.

Суддів: Антонова В.М., Чічіля В.А.

при секретарі: Ренкевич М.Д,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання Договорів кредиту, іпотеки та поруки недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що банк порушив умови укладеного між сторонами договору про надання кредиту, та в звязку з чим просив суд визнати вказаний договір недійсним.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 014/6561/74/110342 від 22 липня 2008 року укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».

Визнано недійсним договір поруки №16735/6561/331685 від 22.07.2008 року укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль».

Визнано недійсним іпотечний договір № 016726/6561/331605 від 22.07.2008 року укладений між ОСОБА_3 тп ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», зареєстрований в Державному реєстрі іпотек за № 7694063 від 22.07.2008 року.

Скасовано заборону, щодо відчудження нерухомого майна яке було передано в іпотеку за договором іпотеки № 016726/6561/331605 від 22.07.2008 року, укладений між Павлюк ом О.Г. та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на житловий будинок з земельною ділянкою, розташованих за адресою : с. Горбанівка, вул. Ротича, 4, Полтавській район,

реєстраційний номер запису у Державному реєстрі заборон відчудження обєктів нерухомого майна 7610989, контрольна сума 703А8А2Д85 від 22.07.2008 року про державну реєстрацію заборони відчудження нерухомого майна за договором іпотеки № 016726/6561/331605 від 22.07.2008 року.

Зобовязано ОСОБА_3 повернути ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» 700154,00 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач, в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовільнити.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішенця є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось сторонами, 22.07.2008 року між сторонами було укладено договір про надання кредиту № 014/6561/74/110342, згідно якого банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти, Належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 176 000 доларів СІНА, зі строком кредитування з 22.07.2008 року по 22.07.2028 року року, ануїтетний платіж Становить 2124,98 доларів СІЛА.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що зміст договору містить значну кількість пунктів і статей, що не відповідають законодавству України, а саме ЗУ «Про захист прав споживачів», який передбачає недійсність положень кредитного договору у випадку наявності в ньому несправедливих умов. Крім того, позивач вказував па незаконність надання банком кредитних коштів в іноземній валюті, посилаючись на положення ст. 99 Конституції України.

Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, погодився з доводами позивача про незаконність укладення банком договору про надання кредиту предметом якого є грошові кошти в іноземній валюті.

Проте, зазначений висновок суперечить діючому законодавству, та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниці України - гривня.

Проте, зазначена стаття Конституції України визначає лише правовий статус грошової одиниці України, та в жодному разі не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в України грошових одиниць іноземних держав.

Частиною 2 статті 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватись в України у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

За змістом ст.ст. 47, 49 вищевказаного Закону України, операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» має банківську ліцензію за № 10 від 11 жовтня 2006 року, видану Національним Банком України, на право здійснення банківських операції, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», дозвіл за № 10-4 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та додаток до дозволу №10-4, від 11 жовтня 2006 року в якоу зазначено перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ «ОСОБА_2 Аваль».

Згідно зазначеного додатку АТ «ОСОБА_2 Аваль» має право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема: неторговельні операції з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів нерезидентів у грошовій одиниці України, ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті, ведення кореспондентських рахунків банків (нерезидентів) у грошовій одиниці України, відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій з ними, відкриття кореспондентських рахунків у банках (нерезидентах) в іноземній валюті та здійснення операцій за ними, залучення та розміщення іноземної валюти та валютному ринку України, залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках, інші операції з валютними цінностями на міжнародних ринках.

З вищенаведеного вбачається, що АТ «ОСОБА_2 Аваль», як уповноважений банк на підставі банківської ліцензій та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Отже, позовні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 627 ЦК України, сторона є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З наведеного слідує, що право остаточного вибору програми і виду кредитування належить виключно позичальнику, отже на момент підписання договору позивача влаштовували умови договору про надання кредиту, та між сторонами було узгоджено всі істотні умови договору.

Також, необхідно зазначить, що договір про надання кредиту укладено між сторонами 22.07.2008 року, а з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся 13.01.2011 року, тобто більше чим через два роки після укладення договору.

Не заслуговують на увагу суду також посилання позивача на порушення банком положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитці правовідносини, тому до спорів щодо виконання Цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Оскільки позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів поруки та іпотеки, укладених на забезпечення зобовязання позивача перед банком є похідними від вимог щодо визнання кредитного договору недійсними, то в їх задоволенні також слід відмовити.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню; рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п. 4 ст. 309, 315 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2011 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договорів кредиту, іпотеки та поруки недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.