Справа № 2-6595/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2011 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Циганкова В.О.

При секретарі Суховій М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним (виконавець за договором) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (замовник за договором) 12 липня 2011 року укладено договір про надання послуг щодо реєстрації права власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на обєкт нерухомого майна на першому та другому поверсі житлового будинку літ.А-2, нежитлове приміщення №3 (поз.II,IV,1-11,13-28,31-37), прибудова літ.А1-2 (ІІ поверх),(поз.12), прибудова літ.А2-2 (поз.III,V), прибудова літ.А4-2 (ІІ поверх), (поз.29,30), тамбур літ.а-1 (поз.І), балкон літ.а7, балкон літ.а8, балкон літ.а9, балкон літ.а10, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Калинова,14

Згідно умов договору ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язалися на протязі 5 банківських днів з дати підписання Договору сплатити грошові кошти. Для забезпечення сплати цих коштів, між ОСОБА_1М.(кредитор за договором), ОСОБА_2 (поручителем за договором) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 (боржник за договором) був укладений договір поруки. Свої зобов'язання за договором про надання послуг ОСОБА_3, ОСОБА_4 не виконали. Позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів в розмірі 10 000,00 грн.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та послався на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач 1 у судове засідання не зявився, проте надав листа, згідно якого просив розглянути справу без його участі та заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що договір поруки припинив свою дію. Представник відповідачів 2,3 також не підтримав позовних вимог, в заперечення надав зустрічний позов, в якому просить визнати за відповідачами 2,3 право власності на спірне майно.

В судовому засіданні представник відповідачів 2,3 підтримав у повному обсязі зустрічні позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в зустрічному позові.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просила прийняти рішення щодо зустрічного позову на розсуд суду згідно норм діючого законодавства.

Третя особа за зустрічним позовом, ОСОБА_2, згідно наданого листа, просив суд винести законне та обґрунтоване рішення на свій розсуд.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а вимоги, викладені у зустрічному позові підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засідання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 12 липня 2011 року укладено договір про надання послуг щодо реєстрації права власності останніх на вказані вище обєкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова,14.

Згідно Договору про надання послуг ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязалися на протязі 5 банківських днів з дати підписання Договору сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000, 00 гривень. Для забезпечення сплати цих коштів, між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Відповідно Договору поруки, Поручитель приймав на себе зобовязання перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань по сплаті Кредитору грошових коштів у сумі 10 000,00 гривень.

З метою виконання умов Договору про надання послуг ОСОБА_3, ОСОБА_4 передали ОСОБА_1 технічну документацію на нежитлові приміщення.

Згідно технічного паспорту від 24.06.2011 р. встановлено самовільне переобладнання нерухомого майна в результаті якого змінився статус жилих приміщень у нежитлові. Зазначене переобладнання підлягає введенню в експлуатацію та узаконенню.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами договору про надання послуг передбачено, що замовник виплачує виконавцю винагороду на протязі 5-ти днів з моменту підписання договору за здійснення виконавцем реєстрації нерухомого майна.

Відповідно Договору поруки, Поручитель приймав на себе зобовязання перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань по сплаті Кредитору грошових коштів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила відмову від виконання договору про надання послуг. ОСОБА_2, згідно наданого листа, пояснив свою відмову щодо виконання обовязків за договором поруки, припиненням дії договору поруки. Представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснила несплату грошових коштів за договором про надання послуг відмовою позивача виконати свої обовязки по договору та провести реєстрацію прав власності нерухомого майна.

В порушення зазначених норм права та умов договору про надання послуг, позивач за первісним позовом відмовилася від виконання своїх обовязків за цим договором. Посилання позивача на відсутність у відповідачів за первісним позовом документів, що свідчать про введення спірного приміщення в експлуатацію як на підставу невиконання своїх обовязків є неправомірними.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про неправомірності вимог позивача за первісним позовом щодо стягнення заборгованості за договором про надання послуг від 12.07.2011р. та договором поруки від 12.07.2011 р.

Стосовно права власності позивача за зустрічним позовом на спірні приміщення судом встановлено.

На підставі договорів купівлі-продажу від 27.03.2007 р. ВЕК №636431, від 23.04.2007 р. ВЕК №842708, від 24.04.2007 р. ВЕО №581014, від 13.04.2010 р. ВМР №536160, від 19.10.2010 р. ВРВ №422215, від 17.01.2011 р. ВРЕ №198406, посвідчених нотаріально, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рівних частинах кожний, придбали у фізичних осіб квартири №22, №16, №19, 54/100 частини квартир №6,7,9,10,11, що знаходиться у будинку №14 (літ. А-2) по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську.

Право власності на придбане нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Державному реєстрі.

На підставі договорів дарування від 15.08.2007 р. ВЕТ №837626, від 08.04.2010 р. ВМР №172926, посвідчених нотаріально, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рівних частинах кожному, було безоплатно передано у власність від фізичних осіб 46/100 частин квартир №6,7,9,10,11, що знаходяться у будинку №14 (літ. А-2) по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську.

Право власності на зазначене нерухоме майно також було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в Державному реєстрі.

Таким чином, згідно вказаних договорів купівлі-продажу та на підставі договорів дарування, ОСОБА_3, ОСОБА_4 стали власниками квартир №6,7,9,10,11,16,19,22 у будинку №14 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську.

Судом встановлено, що як законні власники нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснили переобладнання нерухомого майна в результаті якого змінився статус жилих приміщень у нежитлові. Вказане переобладнання було проведено без належного дозволу.

У відповідності до ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту.

Згідно наданих документів, судом встановлено, що 15 вересня 2011 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (ліцензія Серія АВ №558401, дата видачі 11 серпня 2010 р., строк дії ліцензії з 09 липня 2010 р. по 09 липня 2013р.) на замовлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було проведено обстеження і оцінку технічного стану будівельних конструкцій нежитлового приміщення №3 (офісні приміщення) в будівлі літ.А-2, прибудов літ. А1-2, А2-2, А4-2, тамбура літ.а-1, балконів лит.а7,а8,а9,а10 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Калинова,14 у м. Дніпропетровську.

На підставі візуально-інструментального обстеження та результатів аналізу стану нежитлових приміщень №3 (офісні приміщення) в будівлі літ.А-2, прибудов літ. А1-2, А2-2, А4-2, які розташовані по вул. Калинова,14 встановлено, що несучі огороджуючи конструкції та вироби знаходяться в нормальному та задовільному стані.

Згідно нормативної класифікації по несучий здібності та експлуатаційним характеристикам, конструкції відносяться до категорії К-1 (стан конструкцій нормальний), К-2 (стан конструкцій задовільний).

Тамбур літ.а-1 знаходиться в задовільному стані та відноситься до категорії К-2.

Балкони літ. а7,а8,а9,а10 знаходяться в задовільному стані та відносяться до категорії К-1.

Конструкції відповідають державним стандартам, будівельним нормам та правилам, нормативним актам пожежної безпеки та санітарному законодавству.

Всі інженерні системи, які підведені до нежитлових приміщень №3 (офісні приміщення), знаходяться в нормальному стані.

На підставі викладеного вище, можлива подальша експлуатація офісних приміщень за функціональним призначенням.

У ході судового розгляду встановлено, що жодних звернень, нарікань чи скарг з приводу самовільно перебудованих нежитлових приміщень від будь - яких осіб не надходило.

Згідно статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання його права власності на спірний обєкт підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень під державною реєстрацією речових прав розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 20 Закону документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

При урахуванні судом технічного висновку за результатами обстеження вищевказаних будівельних конструкцій та на підставі ч.2 ст. 8 Цивільного кодексу України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність приміщень до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком. Таким чином, дані приміщення з усіма їх складовими частинами є прийнятими до експлуатації та не потребують складання актів прийняття до експлуатації.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають покладенню на позивача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожного на нерухоме майно на першому та другому поверсі житлового будинку літ.А-2, нежитлове приміщення №3 (поз.II,IV,1-11,13-28,31-37), прибудова літ.А1-2 (ІІ поверх),(поз.12), прибудова літ.А2-2 (поз.III,V), прибудова літ.А4-2 (ІІ поверх), (поз.29,30), тамбур літ.а-1 (поз.І), загальною площею 504,3 кв.м., балкон літ.а7, загальною площею 2,8 кв.м., балкон літ.а8, загальною площею 2,6 кв.м., балкон літ.а9, загальною площею 2,7 кв.м., балкон літ.а10, загальною площею 4,2 кв.м., які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Калинова,14.

Визнати право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожного на нерухоме майно на першому та другому поверсі житлового будинку літ.А-2, нежитлове приміщення №3 (поз.II,IV,1-11,13-28,31-37), прибудова літ.А1-2 (ІІ поверх),(поз.12), прибудова літ.А2-2 (поз.III,V), прибудова літ.А4-2 (ІІ поверх), (поз.29,30), тамбур літ.а-1 (поз.І), загальною площею 504,3 кв.м., балкон літ.а7, загальною площею 2,8 кв.м., балкон літ.а8, загальною площею 2,6 кв.м., балкон літ.а9, загальною площею 2,7 кв.м., балкон літ.а10, загальною площею 4,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Калинова,14 таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без додаткових актів введення об'єктів в експлуатацію.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відсутніми в судовому засіданні особами за днем вручення копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Циганков