Справа № 2-1030/11p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2011 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Крамаренко Т.В.,

при секретарі - Наумкіній 1.М.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання про визнання за нею та її неповнолітнім сином - ОСОБА_4 права користування квартирою №18 будинку 234 по вул. Чигрина м. Миколаєві.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з моменту реєстрації шлюбу з відповідачем з червня 2000 року вселилася та постійно проживає у вищевказаної квартирі, разом з ними з дня народження проживає їх неповнолітній син - ОСОБА_4, 11.10.200 року народження..

Посилаючись на те, що вона разом з сином, поселилися в житлове приміщення в якості членів сімї наймача, та набула на рівні з членами сімї право користування приміщенням, просила суд визнати за нею та її неповнолітнім сином право користування квартирою №9,по вул. Чигирина, 234 в м. Миколаєві.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, при цьому пояснила, що зареєстрована вона разом с з сином в іншій квартирі де мають свою частку власності.

Відповідач у судовому засідання позов не визнав та заперечував проти його задоволення, пояснивши, що квартира належить йому та його матері на праві часткової приватної власності, а позивачка має інше житло де й зареєстрована разом з сином, комунальні послуги сплачує його мати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.05.1995р. та договору дарування, посвідченого нотаріально від 26.02.2007р. за р.№259, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, інша 1/3 частина вказаної квартири належить ОСОБА_5.

Позивачка разом із неповнолітнім сином зареєстрова в ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою ЖКП ММР «Південь» від 30.11.2010р. за №4713.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2005р. на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить по 1/5 частці квартири квартирі АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні.

Відповідно до п.9 Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Як встановлено судом, позивачка зареєстрована разом із сином у приватизованій на них квартирі АДРЕСА_2 та зберігає у неї постійне місце проживання.

Таким чином, дослідивши усі надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60,88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: