Справа № 2-1048/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2011 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого : судді Погасій О.Ф.

при секретарі : Щегульній Г.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 леоніда Ісааковича, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, які завдані укладенням недійсної угоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6, в особі свого представника ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення з них 141 400 гривень у відшкодування завданих йому збитків, які були спричинені йому в зв,язку з вчиненням відповідачами угоди купівлі-продажу квартири внаслідок зловмисної домовленості між ними.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_6 посилався на те, що він 7.09.2002 року надав довіреність ОСОБА_2 на право продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1. 20 грудня 2005 року ОСОБА_2 від імені позивача продав квартиру своїй тещі ОСОБА_4 за 12000 грн, а 27.02.2006 року остання продала спірну квартиру ОСОБА_7 по реальній, дійсній ціні за 141400 грн. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.04.2009 року договір купівлі-продажу квартири, укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було визнано недійсним , як укладений внаслідок зловмисної домовленості між ними. У випадку добросовісного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов,язань за наданою йому позивачем довіреністю, останній би отримав від продажу його квартири іі дійсну вартість, яка складала 141400 грн, і за яку квартира була продана. Так як ОСОБА_6 від продажу його квартири не отримав ніяких грошей, то зловмисними діями відповідачів йому було задано збитків в розмірі 141400 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2І позов не визнав і пояснив, що дійсно його знайомий ОСОБА_6 надав йому спочатку довіреність на оформлення його спадкових справ на квартиру АДРЕСА_2 після смерті тітки ОСОБА_8, а потім надав довіреність і на продаж цієї квартири, в якій зазначив, що відповідач може продати квартиру за ціну та на умовах на його розсуд, і тому він і продав цю квартиру своїй тещі ОСОБА_4 за 12000 грн. Відповідач вислав поштою позивачу копії усіх документів, які стосувались оформлення спадкової квартири на ім,я позивача, і не заперечував у суді, що в той же час договору купівлі-продажу спірної квартири він позивачу не надіслав. Відповідач також вважає, що на час подання позову вже сплинув строк позовної давності і тому просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повністю підтримав заперечення проти позову свого довірителя і вважає, що позивач не надав докази родинних стосунків відповідача ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_4, а також не надав докази завдання йому діями відповідачів збитків в розмірі 141400 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 також позов не визнав, вважає, що позивач не є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_8 у розумінні вимог ЦК УРСР, що право власності на спірну квартиру за позивачем визнано невірно, нанесена відповідачами шкода становить лише 50 доларів США, Він також вважає, що позивачем пропущено строк подачі позову і просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

В довіреності , виданої позивачем ОСОБА_6 відповідачу ОСОБА_2. вказано, що позивач надав право ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на його розсуд належну йому квартиру АДРЕСА_1.

З договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, який було укладено 20.12.2005 року між представником позивача ОСОБА_6 ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , і посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9, вбачається, що квартира була продана за 12000 грн.(а.с.8 т.1 )

З договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, який було укладено 27.02.1006 року між відповідачем ОСОБА_4 і ОСОБА_7, і посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10, вбачається, що спірна квартира через 2 місяці після попередньої угоди була продана вже за ціну 141400 грн.(а.с. 9 т.1 )

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2009 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладеного 20.12.2005 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (а.с.10-12 т.1 )

У вказаному судовому рішенні зазначено, що ОСОБА_2 , укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири зі своєю тещею ОСОБА_4, не виражав волю позивача щодо ціни продажу квартири, а оцінивши її вартість по оцінці КП Харківське місьькБТІ, діяв в своїх інтересах, а не в інтересах позивача. Договір купівлі-продажу квартири відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали 20.12.2005 року внаслідок зловмисної домовленості між собою і тому їх протиправними діями ОСОБА_6 була причинена моральна (немайнова) шкода.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням, що набрало чинності по цивільній, господарській або адміністративній справі, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті ж особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири від 20.12.2005 року є недійсним внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4, а з договору купівлі- продажу квартири від 26.02.2005 року вбачається , що спірна квартира була продана за 141400 гривень , то позивач ОСОБА_6, як власник квартири на час її продажу, повинен був отримати від продажу належної йому квартири від свого представника ОСОБА_2 вказані 141400 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 визнав, що він позивачу копію договору купівлі-продажу спірної квартири не надсилав, отримані від продажу квартири гроші позивачу не передав.

Відповідно до ч. 2 ст.216 ЦК України якщо у зв,язку з вчиненням недійсної угоди іншій стороні або третій особі завдані збитки, то вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно до вимог ч.2 ст.232 ЦК України довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків і моральної шкоди, що завдані йому у зв,язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Суд погоджується з тим, що позивачу ОСОБА_6 злонавмисними діями відповідачів були завдані збитки в розмірі 141400 гривень, адже саме таку суму одержала відповідач ОСОБА_4 від продажу спірної квартири , про що вказано в пункті 2.1. договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2006 року. При добросовісному виконанні наданих позивачем повноважень відповідачем ОСОБА_2 , позивач мав би одержати від продажу належної йому квартири гроші в розмірі дійсної вартості квартири в сумі 141400 гривень.

Суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2, його представника, і представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в застосуванні строку позовної давності з наступних підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється строком в 3 роки.

Згідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у випадку пред,явлення особою позову проти одного із декількох боржників, а також коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи, про укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу квартири позивач дізнався у вересні 2006 року. З цього часу почався строк позовної давності і у позивача виникло право на пред,явлення позову. У встановлений законом 3-річний термін позивач через свого представника подав у лютому 2008 року позов, в якому заявив тільки частину вимог, на які він має право згідно до ч.2 ст.232 ЦК України, тобто він просив визнати недійсними договори купівлі-продажу спірної квартири і стягнути з відповідачів суму завданої йому моральної (немайнової шкоди). У вказаному позові позивач не заявив вимогу про стягнення з відповідачів збитків, право на пред,явлення якої він мав згідно до ч.2 ст.232 ЦК України. Тобто у лютому 2008 року строк позовної давності перервався.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання строк позовної давності починається заново. Час, який пройшов до переривання течіння позовної давності , до нового строку не зараховується.

Новий строк позовної давності для позивача ОСОБА_6 почався з лютого 2008 року . Позов про стягнення з відповідачів збитків було пред,явлено ОСОБА_6 в особі його представника 21.10. 2009 року. Тому порушень строку позовної давності у даному випадку не вбачається.

Суд вважає за необхідне у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на користь позивача судові витрати, пов,язані зі сплатою судового збору та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи судом, тільки з відповідача ОСОБА_4, оскільки відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи і згідно з Декретом Кабміну України Про державне митозвільнений від сплати держмита.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 216, 232 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представникам в застосуванні строку позовної давності.

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування збитків, спричинених внаслідок вчинення злонавмисної домовленості між ними, на користь ОСОБА_6 141400 гривень (сто сорок одну тисячу чотириста гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати на сплату держмита та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1534 грнивні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Погасій О.Ф.