АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1423/11 Головуючий у 1-й інстанції Микитенко В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року м. Полтава

2011 року квітня місяця 12 дня м. Полтава, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Чічіля В.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Антонова В.М.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій»

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Просив суд стягнути з СТОВ «Обрій» на його користь збитки в сумі 24562,86 грн., завдані незаконним на його думку зайняттям відповідачем земельної ділянки, власником якої є позивач.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з СТОВ «Обрій» на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування завданих збитків 24562,86 грн., які складаються з 22863,86 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, та 1699 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач, в апеляційній скарзі просив рішення районного суду скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2.

В своїх запереченнях позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Колегія судців, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі скасувати рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Місцевим судом вірно встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на землю ІУ-ПЛ № 043344 від 19.01.1998 року позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 2,36 га на території Шевченківської сільської ради Решетилівського району для сільськогосподарського виробництва.

За договором оренди землі, від 10.01.2005 року позивач ОСОБА_2 надав, а СТОВ «Обрій» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), площею 2,36 га на території Шевченківської сільської ради Решетилівського району.

Вищевказаним договором передбачено, що він укладений на 5 років з 21.03.2005 року по 21.03.2010 року. Пунктом 43 договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Місцевим судом встановлено, що зазначений договір не був зареєстрований у встановленому законом порядку, а тоже з наведеного слідує, що зазначений договір не набрав чинності.

При встановленні зазначених обставин, місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач є власником земельної ділянки, та у встановленому договором порядку повідомляв відповідача про наміри розірвати договір оренди земельної дівлянки.

Проте, з таким висновком місцевого суду догодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд належним чином не встановив наявність у позивача права власності на спірну земельну ділянку.

Так, згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка як обєкт права власності - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. ґ ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографічно-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної з ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразку. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

З наданої до суду апеляційної інстанції довідки ДНВП «Полтавагеодезцентр» вбачається, що роботи по винесенню меж в натурі земельної ділянки ОСОБА_2 проводились у вересні 2010 року, згідно його замовлення.

З наведеного слідує, що оскільки до вересня 2010 року позивач ОСОБА_2 фактично не був власником земельної ділянки, а отже підстав для відшкодування йому шкоди не вбачається.

Ч

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 п.4, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» задовільнити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня ^ набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: