Справа № 2-5300/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.12.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Фомінок В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство „Страхова група „ТАС, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом та просить стягнути з відповідача завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі 2357,23 грн., що складається з розрахованої суми інфляції в розмірі 1314,77 грн. та додаткових витрат на лікування в розмірі 1042 грн. 46 коп., а також моральну шкоду в розмірі 51000 грн. , оскільки травма під час ДТП стала причиною всіх негараздів у її житті.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що вимоги про стягнення шкоди є безпідставними, оскільки шкода їй вже відшкодована.

Представник Приватного акціонерного товариства „Страхова група „ТАС вважає, що оскільки страховий поліс складений по умовам 3 типу, то відповідальність перед позивачем повинен нести відповідач.

ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 20.02.2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забиття головного мозку 1 ступеня, закритого перелому лобної кістки зліва, ділянки шкіри рожевого кольору правого колінного суглобу, який виник на місці поверхневого заживлення забитої рани або глибокого садна. (а.с.6-12).

Вироком суду від 24.02.2011 року визнано винним по ч.2 статті 286 КК України ОСОБА_7.(а.с.6-12)

Автобус ПАЗ 32051-07, н/з АЕ 1202 АА, яким керував ОСОБА_5 , належить відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 6-12).

ОСОБА_5Ю,. керував автобусом ПАЗ 32051-07, н/з АЕ 1202 АА, що належить ОСОБА_3, у звязку з виконанням трудових обовязків водія, що підтверджено поясненнями сторін в судовому засіданні та підтверджується матеріалами кримінальної справи (а.с. 128 в кримінальній справі № 1-192/11).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не визнається володільцем джерела і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляла джерелом в силу виконання своїх трудових обов'язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки.

П. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розяснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

В судовому засіданні встановлено, що автобус ПАЗ 32051-07, н/з АЕ 1202 АА, який належить відповідачу ОСОБА_3 застрахований у Приватному акціонерному товаристві „Страхова група „ТАС згідно із Законом України „ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.(а.с.)

Відповідно до поліса автобус був застрахований по типу 3, згідно із ст. 15 Закону України „ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції, що діяла на момент страхування транспортного засобу. )

Статтею 15 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах:

15.1. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу);

15.2. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування (договір II типу);

15.3. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу).

Як вбачається з полісу (а.с.42) особами, цивільно-правовідповідальність яких застрахвана є ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Оскільки шкода, заподіяна здоров'ю ОСОБА_1 внаслідок експлуатації транспортного засобу водієм ОСОБА_5, який не вказаний в договорі страхування, то суд дійшов висновку, що в даному випадку за договором страхування на умовах 3 типу відповідальність страховика не настає, а тому посилання позивача на вимоги статей 1166,1167, 1187 ЦК України та відшкодування шкоди саме з ПП ОСОБА_3 є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що у відшкодування матеріальної шкоди , що полягають у понесених ОСОБА_1 витратах на лікування вона отримала 5070 грн., ще до винесення по кримінальній справі вироку суду та визнання винним у скоєнні злочину ОСОБА_5

Фактично ОСОБА_1 за час розгляду кримінальної справи витратила 4616 грн. 85 коп.( 4173,02 грн. на ліки, 350 на правову допомогу, 74, 25 грн. на проїзд, 19,68 на проведення експертизи). + 443,93( 24,25 грн. на проїзд до м. Дніпропетровська для обстеженн головного мозку, 50 грн. на бензин до лікарні, 19,68 грн. судово-медичне обстеження, 350 грн. на правову допомогу.) = 5060,78 грн.

Оскільки 5070 грн. їй було сплачено у відшкодування матеріальної шкоди, то в судовому засіданні позивач просила стягнути додатково у звязку з підвищенням вартості життя суму інфляції в розмірі 1314,77 грн.(а.с.27)

На думку суду нарахування позивачем на зазначений вище розмір матеріальної шкоди індексу інфляції є безпідставними , оскільки індекс інфляції можу бути стягнутий за рішенням суду тільки при порушенні грошових зобовязань, а тому вимоги позивача про стягнення на її користь додатково у звязку з підвищенням вартості життя суму інфляції в розмірі 1314,77 грн. не підлягають задоволенню.

Додаткові витрати на лікування окрім зазначених вище на день розгляду справи складають 1042 грн. 46 коп. та підтверджуються матеріалами справи (а.с.28-33).

Оскільки відповідач матеріальну шкоду в розмірі 1042 грн. 46 коп. на день розгляду справи не сплатив, то вона підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнала позивач, тривалість немайнових втрат та враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі - 1000 грн.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 188 грн.20 коп. та 94 грн.10 коп., а всього 282 грн. 30 коп. (двісті вісімдесят дві грн. 30 коп.)

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України„Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.. 10,11, 60 ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство „Страхова група „ТАС, про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1042,46 грн.(одна тисяча сорок дві грн. 46 коп.), моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, а всього 2042,46 грн. (дві тисячі сорок дві грн. 46 коп.).

В іншому відмовити.

Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 188 грн.20 коп. та 94 грн.10 коп., а всього 282 грн. 30 коп. (двісті вісімдесят дві грн. 30 коп.)

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_9