КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-2374/11
У Х В А Л А

Іменем України

03.10.2011 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої Інни Миколаївни про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2011 р. позивач звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 08.07.2011 р. їй стало відомо про те, що приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва І.М. при посвідченні договору дарування від 20.03.2009 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , - вказала в цьому договорі, що для укладення вказаного договору була отримана згода на відчуження майна від колишньої дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_5 . Ці дії приватного нотаріуса Матвєєвої І.М. позивач вважає незаконними і такими, що порушують її інтереси через те, що подароване за цим договором майно - комплекс будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було придбане позивачем та ОСОБА_4 в період спільного проживання без реєстрації шлюбу, і є їхньою спільною сумісною власністю. Надані приватним нотаріусом Матвеевою І.М. послуги з нотаріального посвідчення договору дарування позивач вважає неякісними, а тому звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовом про визнання недійсним договору дарування в порядку захисту прав споживачів.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.І ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Виходячи із цього, під правила цієї норми підпадають усі категорії справ, у яких об`єктом спору є нерухоме майно.

В п. 27 Постанови ПВСУ №9 від 06.11.2009 р. вказано, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до ч.І ст. 114 ЦПК України за місцем знаходження майна або його основної частини.

Поняття «споживач» визначає п. 22 ч.І ст. 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» №3161-ІУ від 01.12.2005 р., відповідно якого споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Виходячи із змісту вищевказаного позивач не є споживачем у контексті п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» №3161-ІУ від 01.12.2005 р. А тому її звернення до Корабельного районного суду м. Миколаєва із даним позовом в порядку захисту прав споживача є безпідставним.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що позивачу необхідно звернутися із даним позовом до Вознесенського міськрайонному суду Миколаївської області. З матеріалів справи та доданих до них документів не вбачається підстав для звернення з даним позовом до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ч.З ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої Інни Миколаївни про визнання недійсним договору дарування - позивачу для подачі до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Лариса Іванівна Селіщева