Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-904/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мельник 1.1.

секретаря Матейко О.С.

представників позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача-Давидів В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі справу за позовом Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочинну недійсним та зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

Івано-Франківське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції звернулося до суду з позовом і просить постановити рішення, яким визнати недійсним правочин - зміни до трудового договору від 16.01.2006 року за № 12 та від 06.07.2010 року, які зареєстровані в Галицькому районному центрі зайнятості 08.07.2010 року за № 99. Зобовязати ОСОБА_3 провести нарахування допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_4 відповідно до договору від 16.01.2006 року за № 12 із змінами до нього, зареєстрованими у Галицькому районному центрі зайнятості 03.11.2008 року за № 75.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю Посилається на ті обставини, що обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 17.06.2011 року було проведено планову перевірку підприємця ОСОБА_3 щодо правильності нарахування та використання коштів фонду за період з 01.04.2010 року по

31.03.2011року. Під час перевірки було перевірено нарахування допомоги по вагітності та пологах, яка виплачується за рахунок коштів фонду ОСОБА_4ГІ. відповідно до листка непрацездатності за № 275127 з 06.10.2010 року по

08.02.2011року.

ОСОБА_4 згідно трудового договору за № 12 від 16.01.2006 року прийнята на посаду фінансового директора, з посадовим окладом 1000 грн. У квітні-червні 2010 року її заробітна плата складала 400 грн. 06 липня 2010 року між відповідачами був укладений правочин - зміни до трудового договору від 16.01.2006 року за № 12, які зареєстровані в Галицькому районному центрі зайнятості 08.07.2010 року за № 99, відповідно до яких, ОСОБА_4

встановлено посадовий оклад у розмірі 4000 грн. Внаслідок цього, заробітна плата ОСОБА_4 за липень 2010 року складала 3181 грн. 84 коп., за серпень- вересень 2010 року 4000 грн. Для розрахунку допомоги по вагітності та пологах була взята заробітна плата за шість місяців 2010 року.

У жовтні 2010 року внесено зміни до трудового договору від 16.01.2006 року № 12 та від 06.07.2010 року, які зареєстровані в Галицькому районному центрі зайнятості 01.10.2010 року за № 115, відповідно до яких ОСОБА_4 зменшено посадовий оклад з 4000 грн. до 907 грн.

Вважає, що укладення правочину - змін до трудового договору відповідно до яких ОСОБА_4 було встановлено посадовий оклад в розмірі 4000 грн. було безпідставним і необгрунтованим та здійснено з наміром отримання завищеного розміру матеріальної допомоги по вагітності та пологах.

Згідно акту перевірки територіальної державної інспекції праці в Івано- Франківській області № 09-08-070Є36 факт неправомірного встановлення завищеного розміру посадового окладу ОСОБА_4, як обставини, може бути встановлено тільки у судовому порядку. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, подав письмові заперечення та суду пояснив, що збільшення посадового окладу у спірному випадку відбулося у повній відповідності до чинного законодавства про працю та оплату праці. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Висновками територіальної державної інспекції праці в Івано-Франківській області, при проведенні перевірки виявила тільки порушення Закону України Про відпустки та порушення в частині періодичності виплати заробітної плати. Однак, у питанні підвищення розміру посадового окладу для ОСОБА_4 інспекція порушень не виявила.

З початку 2010 року підприємцем ОСОБА_3 було розпочато реалізацію значного бізнес проекту з реконструкції котельні під торгово- офісний центр в м. Долина. Весь тягар контролю за виконання проектно- кошторисних робіт та проведення фінансових розрахунків по реалізації цього бізнес проекту ліг на фінансового директора ОСОБА_4, до сфери трудових обовязків якої належали ці функції. Ще з січня 2010 року остання зверталась до ОСОБА_3 із письмовими заявами з проханням переглянути розмір її посадового окладу у звязку із збільшенням складності роботи та збільшенням трудового навантаження. Тільки у липні 2010 року між відповідачами було досягнуто згоди про збільшення її посадового окладу, про що були внесені та зареєстровані відповідні зміни до трудового договору від 06.07.2010 року. Крім того, збільшення посадового окладу ОСОБА_4 було обумовлено також збільшенням її робочого часу, що підтверджується табелем обліку робочого часу за липень-вересень 2010 року. Збільшення посадового окладу ОСОБА_4 було спрямоване на реалізацію плану поетапного збільшення заробітної плати працівникам, який було затверджено ще задовго до вагітності останньої на спільному засіданні членів трудового колективу та роботодавця. Через деякий час, ОСОБА_3 було вирішено передати функції з фінансового управління, організації та контролю за фінансово-господарськими операціями та розрахунками по роботах з реконструкції котельні під торгово-офісний центр

третім професійним організаціям, а тому в порядку ст. 32 КЗпП України ОСОБА_3 у встановлений строк за два місяці письмово попередив ОСОБА_4 про планову зміну істотних умов праці. Відповідні зміни до трудового договору щодо зменшення розміру посадового окладу були внесені та зареєстровані за взаємною згодою сторін 01.10.2010 року.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи представників сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 17.06.2011 року було проведено планову перевірку підприємця ОСОБА_3 щодо правильності нарахування та використання коштів фонду за період з 01.04.2010 року по

31.03.2011року. Під час перевірки було виявлено, що для розрахунку допомоги по вагітності та пологах, найманому працівнику - ОСОБА_4 шляхом внесення змін до трудового договору встановлено посадовий оклад в розмірі 4000 грн. і, як вважає позивач - з наміром отримання завищеного розміру матеріального забезпечення по вагітності та пологах, яка виплачується за рахунок коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

З копії трудового договору за № 12 від 16.01.2006 року, зареєстрованого в Галицькому районному центрі зайнятості вбачається, що ОСОБА_4 прийнята на посаду економіста до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, з посадовим окладом 1000 грн. В липні 2010 року до вказаного договору були внесені зміни, які зареєстровані в Галицькому районному центрі зайнятості 08.07.2010 року, відповідно до яких ОСОБА_4 встановлено посадовий оклад у розмірі 4000 грн.

Позивач вважає, що внесені в трудовий договір зміни щодо збільшення посадового окладу є безпідставним і необґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

За змістом ст. 8 Закону України «Про оплату праці» державне регулювання у сфері оплати праці в частині приватного сектору економіки здійснюється виключно двома способами: встановленням мінімального розміру заробітної плати та оподаткуванням доходів працівників і будь-яке додаткове втручання зі сторони держави у сферу оплати праці в приватному секторі економіки не допускається та є незаконним, оскільки органи державної влади діють виключно у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством.

Таким чином, визначення розміру заробітної плати (розміру посадового окладу) у приватному секторі економіки залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, визначається за вільним волевиявленням та взаємною згодою сторін, оформляється документально

трудовим договором.

З копії протоколу спільного засідання членів трудового колективу та роботодавця - підприємця ОСОБА_3 від 15 січня 2010 року вбачається, що збільшення розміру посадового окладу фінансовому директорові ОСОБА_4 був обумовлений обєктивними причинами організаційно-господарського та господарсько-виробничого характеру.

Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється позивачем, з початку 2010 року підприємцем ОСОБА_3 було розпочато реалізацію значного бізнес проекту з реконструкції котельні під торгово-офісний центр в м. Долина з метою подальшої реалізації реконструйованих приміщень шляхом продажі або передачі в оренду. Весь тягар контролю за виконанням проектно- кошторисних робіт та проведення фінансових розрахунків відповідно до трудових обовязків був покладений саме на фінансового директора ОСОБА_4 Результатом її роботи стало отримання після всіх погоджувальних та дозвільних робіт у вересні 2010 року дозволу на виконання будівельних робіт котельні.

Крім того, збільшення посадового окладу ОСОБА_4 у звязку із збільшенням трудового навантаження було обумовлено також збільшенням її робочого часу з липня 2010 року з 4-х до 8-ми годин на день, що підтверджується копією табелю обліку робочого часу за липень-вересень 2010 року, а також було спрямоване на реалізацію плану поетапного збільшення заробітної працівникам, який було затверджено ще задовго до вагітності ОСОБА_4 - на вище згадуваному спільному засіданні членів трудового колективу та роботодавця від 15 січня 2010 року. Заробітна плата ОСОБА_4 фактично та реально виплачувалася відповідно до збільшеного розміру посадового окладу, що що підтверджується копіями наданих відомостей про виплату зарплати за липень-вересень 2010 року. За цей же період підприємцем ОСОБА_3 сплачувались внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних документів.

Поскільки, надалі функції з фінансового управління та розрахунках по роботах з реконструкції котельні в м. Долина були передані іншій організації і, у звязку з цим зменшенням обсягу роботи ОСОБА_4, її посадовий оклад було зменшено до мінімального розміру за згодою сторін у встановленому порядку, про що 01.10.2011 року були внесені та зареєстровані відповідні зміни до трудового договору.

Із змісту акту перевірки територіальної державної інспекції праці у Івано- Франківській області за № 09-08-070/36 від 26.05.2011 року вбачається, що порушень трудового законодавства в питанні підвищення посадового окладу фінансового директора ОСОБА_4 не виявлено. При цьому в акті зазначено, що вимоги щодо міжпосадових співвідношень розмірів посадових окладів, що мають застосовуватися при формуванні посадових окладів на підприємствах, що не є сторонами відповідних угод, а також для фізичних осіб, що використовують найману працю, законодавством про працю не передбачено.

З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на відсутність порушень трудового законодавства із сторони приватного підприємця ОСОБА_5 при збільшенні

посадового окладу для ОСОБА_4 та винесенні змін в трудовий договір про це. Такі зміни були обумовлені обєктивними причинами і не є фіктивними, хоч і співпали із періодом включення підвищеного посадового окладу для розрахунку допомоги по вагітності і пологах ОСОБА_4, через що суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

На підставі ст. ст. 60, 215 ЦК України, ст. ст. 94, 32 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Галицької виконавчої дирекції до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочинну недійсним та зобовязання вчинити певні дії-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_6