Справа № 2018/2-2000/11
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2011 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
при секретарі Петрікової Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна`про стягнення коштів, -
встановив:
Відповідач - ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», у запереченнях на позовну заяву та представник у судовому засіданні проти позову заперечував, при цьому зазначив, що відповідно до умов договору , укладеному між сторонами пеня в розмірі в розмірі 0,01% від сплаченої суми, передбачена за несвоєчасну передачу квартири учаснику, в даному випадку позивачу, тоді як передача квартири здійснюється після прийняття будинку до експлуатації, що на теперішній час не здійснено.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст.. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено , що 11 вересня 2007 року між сторонами був укладений договір №115 про участь в будівництві. Відповідно до п. 1.1. договору, відповідач здійснює спільну діяльність по будівництву багатоквартирного жилого дому з вбудованими нежилими приміщеннями і підземною автостоянкою по індивідуальному проекту, а позивач приймає участь в спільній діяльності. Будівництво здійснюється на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 ), яка надана на підставі Рішення Харківської міської ради №223/03 від 19.11.2003 року та договору оренди землі з Харківською міською радою.
Згідно п. 1.2. Договору по закінченню будівництва за умови виконання позивачем своїх зобов`язань, відповідач передає у власність позивача одну квартиру з трьох кімнат , загальною площею 133,6 м. кв., розташовану на 14,15-му поверхах.
Згідно договору №115 та додаткових до нього зобов`язання позивача складають в т.ч. внесення вкладу в спільну діяльність в сумі 1226771 грн., яку позивачка повинна вносити частками до 30.09.2008р.
Укладений між сторонами договір та додаткові угоди до нього підписана обома сторонами та не оспорюються.
Судом встановлено, що позивачкою умови договору виконані та здійснений внесок в будівництво , передбачений договором та додатковими угодами до нього, в строки, а саме останній внесок сплачений позивачкою 30.09.2009 року..
Відповідно до п. 1.4. Договору строк завершення будівництва визначається рішенням Харківської міської ради та Харківським виконавчим комітетом: 3 квартал 2009р.
Як встановлено у судовому засіданні та не оспорюється сторонами , на теперішній час будівництво будинку не закінчено та будинок не зданий до експлуатації.
Відповідно до п. 7.2. договору в разі несвоєчасної передачі квартири у власність учасника забудовник сплачує останньому пеню в розмірі 0,01% від сплаченої ним суми за кожень день прострочки.
Порядок передачі квартири передбачений розділом 4 договору, зокрема відповідно до п. 4.1. договору відповідач зобов`язаний протягом 3 місяців з моменту здачі будинку в експлуатацію пред`явити квартиру до передачі, про що повідомити учасника письмово, шляхом направлення рекомендованого листа за адресою, що вказана в договорі чи заяві учасника. Моментом пред`явлення квартири до передачі є дата направлення повідомлення відповідача про готовність до передачі.
Виходячи з викладеного, пеня згідно п. 7.2. договору може бути нарахована тільки у тому випадку, якщо відповідачем буде порушено вимоги щодо передачі квартири. Так як на теперішній час будинок не здано в експлуатацію, у відповідача не виникло обов`язку щодо передачі квартири, внаслідок і відсутні підстави для стягнення пені , передбачені п.7.2 договору.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, в договорі також не передбачено стягнення моральної шкоди, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,-
вирішив:
В задоволенні позову відмовити .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя