справа № 2-114/11
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2011 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

При секретарі Щербацевич Д.В.,

За участю:

Позивача ОСОБА_1,

Представника позивача ОСОБА_2,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про стягнення боргу та пені за договором позики», суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу та пені за договором позики, посилаючись на підписаний між сторонами договір позики грошей від 17.01.2008 року, та розписку про одержання відповідачем грошей від 17.01.2008 року, і прохав стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 30969 гривень 00 копійок, пеню в сумі 40905 гривень 00 копійок в розмірі 0,5% за кожен день прострочки, і всього 71874 гривні 00 копійок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та суду пояснив, що відповідач навмисно намагається ухилитися від виконання взятих на себе зобовязань за договором позики. Проведене судова експертиза, за клопотанням відповідача, лише підтвердила позовні вимоги, а тому з врахуванням наведеного розрахунку на час подання позовної заяви, прохає позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та пояснив, що відповідач взяв на себе зобовязання за договором позики від 17.01.2008 року, який не оспорював. Вже лише при зверненні позивача з позовом, ОСОБА_3 зазначив свої заперечення, але в підтвердження заперечень жодного доказу не надав. Вважає, що при розгляді справи, позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у повному обсязі, є обґрунтованими і прохає позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнавали та подали заперечення на позов, і в судовому засіданні пояснювали, що договір ОСОБА_3 ніякий не підписував з ОСОБА_1, і в ніяких договірних стосунках з позивачем не знаходився відповідач. А тому прохали у позові відмовити.

Вислухав сторони, дослідив докази надані сторонами, вивчив матеріали справи, висновок судової почеркознавчої експертизи № 44/04-62 від 12.07.2011 року, суд приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.01.2008 року між ОСОБА_1, як позикодавцем, та ОСОБА_3, як позичальником, було укладено договір займу у письмовій формі, згідно до якого ОСОБА_3 от ОСОБА_1 отримав 17.01.2008 року 27000 (двадцять сім тисяч) гривень на особисті потреби, за умови повернення зазначеної суми у строк до 31.08.2008 року, що підтверджено договором від 17.01.2008 року (а.с. 12-14), поясненнями позивача та представником позивача, та висновком судової почеркознавчої експертизи № 44/04-62 від 12.07.2011 року, встановлено що підпис від імені ОСОБА_3 у договорі позики від 17.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, виконана ОСОБА_3.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір позики укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 17.01.2008 року відповідає вимогам ст. 1046 та ч. 1 ст. 1047 ЦК України.

Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1046 ЦК України, в судовому засіданні встановлено, що договір позики між сторонами є укладеним 17.01.2008 року, так як гроші за договором отримано позичальником ОСОБА_3 17.01.2008 року, що підтверджено розпискою про одержання грошей за договором позики від 17.01.2008 року (а.с. 15), встановлено що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 27000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок, та висновком судової почеркознавчої експертизи № 44/04-62 від 12.07.2011 року, встановлено що підпис від імені ОСОБА_3 у розписці в одержанні грошей за договором позики від 17.01.2008 року, виконано ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, розписка про отримання грошей позичальником ОСОБА_3, є підтвердженням укладання договору позики та його умов.

Таким чином, судом встановлено, що саме 17.01.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли договірні відносини на підставі та на умовах визначених за договором позики від 17.01.2008 року, укладеним у письмовій формі сторонами (а.с. 12-14).

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, позичальником ОСОБА_3 не виконано умови договору займу, та у строк до 31.08.2008 року сума займу 27000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок, не повернуто, та згідно до пояснень позивача ОСОБА_1 зазначена сума не повернута відповідачем ні частково ні повністю, і на час розгляду справи, що з боку відповідача не спростовано жодним доказом.

Згідно до умов договору займу від 17.01.2008 року (а.с. 12-14), ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання, в тому числі: згідно до п. 4.3.3. - повернути займ у строк до 31.08.2008 року; згідно до п. 5.5. за порушення строку повернення займу позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочки; згідно до п. 5.1. і п. 5.4. сторона що порушує умови договору несе відповідальність згідно до чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, суд визнає обґрунтованим розрахунок позивача щодо нарахування боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 30969 гривень 00 копійок, пеню в сумі 40905 гривень 00 копійок в розмірі 0,5% за кожен день прострочки, що становить в загальній сумі 71874 гривні 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 1 ст.. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст.. 1050 ЦК України, ст.ст. 4-6, 10, 11, 57, 60, 79, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про стягнення боргу та пені за договором позики» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, який мешкає за адресою: квартира АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, який мешкає за адресою квартира АДРЕСА_2:

27000 (двадцять сім тисяч) гривень - суму боргу за договором займу від 17.01.2008 року;

30969 (тридцять тисяч девятьсот шістдесят девять) гривень 00 копійок - інфляція за весь час прострочення в сумі,

40905 (сорок тисяч девятьсот пять) гривень 00 копійок пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочки;

718 (сімсот вісімнадцять) гривень 74 копійок в оплату понесених витрат на оплату судового збору;

ВСЬОГО: 72592 (сімдесят дві тисячі пятсот девяносто дві) гривні 74 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Івченко Т. П.