БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 2-947/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2011 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Василишина В.О.,

при секретарі Гарам Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача відкритого акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він із 13 квітня 2006 року працював на посаді охоронця у відкритому акціонерному товаристві «Броварське шляхово-будівельне управління № 50» (далі ВАТ «БШБУ № 50), з якого його було звільнено 01 жовтня 2009 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у звязку із закінченням строку трудового договору. Не погоджуючись із діями відповідача, він звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі. Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2010 року постановлено вважати таким, що трудовий договір між ВАТ «БШБУ № 50» та ОСОБА_1 за наказом від 12 квітня 2006 року № 39 укладено на невизначений строк. Визнано незаконним параграф 1 наказу ВАТ «БШБУ № 50» від 30 вересня 2009 року № 58 в частині звільнення ОСОБА_1 із роботи й поновлено його на посаді сторожа із 01 жовтня 2009 року. Крім того, на його користь стягнуто із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та кошти на відшкодування моральної шкоди. Це рішення суду від 28 вересня 2010 року ВАТ «БШБУ № 50» виконало частково 11 жовтня 2010 року, оскільки виплатило йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, кошти на відшкодування моральної шкоди та кошти, витрачені на правову допомогу. Однак в частині поновлення на роботі рішення суду не виконане, оскільки того ж 11 жовтня 2010 року йому було висунуто умови щодо проходження ним обовязкового медичного огляду й надано направлення до закладу охорони здоровя. Не погоджуючись із діями посадових осіб ВАТ «БШБУ № 50» він звернувся до керівництва підприємства із письмовою вимогою щодо виконання рішення суду, а також із заявою до відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, де було відкрито виконавче провадження та встановлено факт невиконання судового рішення в частині поновлення на роботі. Зокрема, 12 листопада 2010 року та 16 грудня 2010 року державним виконавцем складені акти про невиконання судового рішення відповідачем в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі. У подальшому наказом ВАТ «БШБУ №50» від 29 грудня 2010 року № 96 позивача звільнено із роботи на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, тобто за прогул без поважних причин. Разом із тим, наказ відповідача про звільнення із роботи з наголошених підстав є незаконним, оскільки рішення суду про його поновлення на роботі фактично не було виконане, позивачу висунули неправомірні вимоги щодо проходження медичного огляду й не допущено до роботи. Просить суд: - визнати незаконним наказ ВАТ «БШБУ № 50» про звільнення його із посади сторожа транспортної дільниці від 29 грудня 2010 року; - поновити його на посаді сторожа у ВАТ «БШБУ № 50» із 29 грудня 2010 року; - стягнути із ВАТ «БШБУ № 50» заробітну плату за час вимушеного прогулу, виходячи із середньомісячної заробітної плати, у розмірі 1 232 грн. 25 коп., починаючи з 29 вересня 2010 року; - стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп., а також судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала й просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ВАТ «БШБУ № 50» ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав й просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області в цивільній справі № 2-365/10 постановлено вважати таким, що трудовий договір між ВАТ «БШБУ № 50» та ОСОБА_1 за наказом від 12 квітня 2006 року № 39 укладено на невизначений строк. Визнано незаконним параграф 1 наказу ВАТ «БШБУ № 50» від 30 вересня 2009 року № 58 в частині звільнення ОСОБА_1 із роботи й поновлено його на посаді сторожа із 01 жовтня 2009 року. Крім того, на користь ОСОБА_1 стягнуто із ВАТ «БШБУ № 50» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01 жовтня 2009 року по 28 вересня 2010 року в розмірі 14 550 грн. 16 коп., на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп.

Наказом № 73 від 08 жовтня 2010 року генерального директора ВАТ «БШБУ № 50» ОСОБА_4 скасовано параграф 1 наказу від 30 вересня 2009 року № 58 в частині звільнення ОСОБА_1 із роботи. Поновлено ОСОБА_1 на роботі із 01 жовтня 2009 року на посаді сторожа по трудовому договору на невизначений строк. Також прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із 01 жовтня 2009 року по 28 вересня 2010 року в розмірі 14 550 грн. 16 коп. з відповідними нарахуваннями, на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп. (а.с.70).

У ВАТ «БШБУ № 50» складено табелі обліку робочого часу й графік виходу на роботу сторожів на жовтень, листопад, грудень 2010 року (а.с. 116-118) у який включено й ОСОБА_1

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 визнала те, що грошові кошти за судовим рішенням ОСОБА_1 одержані в повному обсязі. Крім того, нею визнано, що ОСОБА_1 з наказом № 73 від 08 жовтня 2010 року про поновлення на роботі ознайомлено 11 жовтня 2010 року.

Ці ж обставини у судовому засіданні визнано також і представником відповідача ВАТ «БШБУ № 50» ОСОБА_3

Згідно із частиною 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

11 жовтня 2010 року ВАТ «БШБУ № 50» видало ОСОБА_1 направлення на обовязковий попередній (періодичний) медичний огляд працівника (а.с.21).

12 листопада 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_5 складено Акт про те, що ОСОБА_1 на посаді сторожа не поновлений (а.с. 26, 57).

16 грудня 2010 року цим же державним виконавцем Хуторним В.Ю. складено Акт про те, що ВАТ «БШБУ № 50» не виконує рішення суду про поновлення на роботі (а.с. 27, 58).

31 березня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-365 від 04 листопада 2010 року у звязку із надходженням до виконавчої служби наказу ВАТ «БШБУ № 50» від 08 жовтня 2010 року № 73 про поновлення на роботі ОСОБА_1 (а.с.62).

Судом встановлено, що із 11 жовтня 2010 року по 29 грудня 2010 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі, у звязку із чим йому не нараховувалася заробітна плата.

Протягом наголошеного періоду часу у ВАТ «БШБУ № 50» відповідні посадові особи намагалися зясувати причини відсутності ОСОБА_1 на роботі й на підприємстві складалися відповідні акти про відсутність працівника на робочому місці (а.с. 71-115). Крім того, 12 листопада 2010 року генеральним директором ВАТ «БШБУ № 50» ОСОБА_4, старшим інспектором з кадрів ОСОБА_6 та інженером з охорони праці ОСОБА_7 було складено акт про відмову надати пояснення ОСОБА_1 щодо причин відсутності на робочому місці.

Як вбачається із листа директора департаменту розвитку медичної допомоги Міністерства охорони здоровя України від 15 грудня 2010 року заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичному) медичному огляду (а.с.126).

Згідно із списком ВАТ «БШБУ № 50» від 08 жовтня 2010 року, погодженим із Броварською санепідемстанцією, у 2010 році підлягає періодичному медичному огляду сторож ОСОБА_1 (а.с.125).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня (без поважних причин).

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1, після поновлення на роботі й ознайомлення із наказом № 73 від 08 жовтня 2010 року, одержавши направлення на проходження періодичного медичного огляду й не погоджуючись із ним, не мав правових підстав для того, щоб із 11 жовтня 2010 року по 29 грудня 2010 року не зявлятися на робочому місці.

Доказів того, що ОСОБА_1 чинилися перешкоди зі сторони адміністрації підприємства і його не допускали до виконання трудових обовязків, чи він був відсторонений від роботи з тих чи інших підстав, в тому числі і з підстав не проходження медичного огляду, в судовому засіданні представником позивача не було надано суду. Звільнення позивача із роботи проведене за погодженням із профспілковою організацією з дотриманням вимог трудового законодавства України (а.с. 81-89). У судовому засіданні представником позивача не надано суду жодних переконливих доказів щодо поважності відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом наголошеного вище періоду часу. Судом відповідно до статей 10, 11 ЦПК України під час розгляду справи таких доказів не здобуто.

Ці висновки суду також не спростовуються доводами представника позивача щодо складення державним виконавцем відповідних Актів від 12 листопада та від 16 грудня 2010 року щодо невиконання рішення суду про поновлення на роботі, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, у подальшому, а саме 31 березня 2011 року, виконавче провадження було закінчене через надходження до відділу державної виконавчої служби наказу № 73 від 08 жовтня 2010 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі. У самих Актах державного виконавця взагалі відсутній опис обставин та інші дані, за яких нібито він дійшов висновку про невиконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі.

У звязку із тим, що суд прийшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі не підлягає задоволенню, то й відповідно не підлягають задоволенню й інші позовні вимоги щодо скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин