Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2- 810/2011р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2011 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

в складі

головуючої судді Курочкіної О.М.

при секретарі Лукіній Л.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за

позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Гарант Агро 4» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та за зустрічним позовом ТОВ «Гарант Агро 4» до ОСОБА_4 про визнання факту вчинення правочину

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Гарант Агро 4» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, а ТОВ «Гарант Агро 4» до ОСОБА_4 зі зустрічним позовом про визнання факту вчинення правочину

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він , ОСОБА_4 , є власником земельної ділянки: розміром 4,970 га (пай №116), розташованої на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області кадастровий номер -02-001-0116, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії 11-ДП №108993.

05.10.2006 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років 16.11.2009 року цей договір було розірвано за спільною згодою сторін, про що було укладено угоду про розірвання договору оренди, зареєстровану у Троїцькій сільській раді 15.01.2010 року за №357.

Однак відповідач до цього часу продовжує користуватися зазначеними земельними ділянками, здійснюючи на ній сільськогосподарські роботи.

Позивач зазначив, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою припинити використання належних йому земельних ділянок, оскільки він має намір самостійно їх використовувати та обробляти, однак відповідач відповів йому відмовою, мотивуючи тим, що між ними 08.06.2010 року нібито було укладено новий договір оренди земельної ділянки строком на 7 років. Однак жодних договорів з відповідачем щодо оренди земельної ділянки він не укладав і наміру укладати не мав, про що свідчать на його погляд його звернення до прокурора Петропавлівського району від 07.06 2011 року, заява до Троїцької сільської ради від 15.11.2010 року, заяви до відділу Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 30.05.2011 року та 08.06.2011 року, лист до відповідача від 15.11.2010 року .

На його звернення відділ Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області листом №7/10-2036 від 08.07.2011 року відповів, що ним не здійснювалася державна реєстрація договорів оренди на належні позивачці земельні ділянки, укладених між нею та відповідачем. Також у довідці про правовий статус земельної ділянки зазначено, що станом на 01.03.2010 року інформація в Державному реєстрі земель про наявність чинного договору оренди на земельну ділянку кадастровий номер -02-001-0116 відсутня.

Оскільки відповідач постійно та безперервно до цього часу продовжує здійснювати на належниій його земельних ділянках сільськогосподарські роботи, що призводить, по-перше, до погіршення якості землі, по-друге, створює перешкоди її користуванню зазначеними ділянками, вважає дії відповідача незаконними.

Відповідач в свою чергу звернувся зі зустрічними вимогами визнати факт вчинення правочину, тобто підписання сторонами договору, в обґрунтування зазначивши, що вважає наведені відповідачем юридичні факти, як підстави його позову, не відповідають дійсності.

Дійсно, 15.01.2010 року мало місце дострокове розірвання за згодою сторін договору оренди земельної ділянки від 20.01.2005 року.

Але, 08.06.2010 року сторонами було підписано новий договір оренди земельної ділянки терміном на 7 років, які згідно вимог ст.182 ЦК У та ст.ст.15, 18,20 ЗУ "Про оренду землі" передано третій особі по справі для державної реєстрації.

Відповідач вважає висновками відділу Держкомзему від 17.12.2010 року вказані договори оренди земельної ділянки визнано таким, що відповідають законодавству України і підлягають державній реєстрації.

Проте, своїми письмовими зверненнями до прокурора та інших інстанцій, відповідач фактично відмовився від визнання факту вчинення правочину і цим унеможливлює державну реєстрацію підписаного договору оренди земельної ділянки.

В судовому засіданні сторона позивача свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Позивач зазначив, що він договір оренди не підписував.

Представник ОСОБА_1 підтвердила суду, що позов є негаторним, зазначила, що договірні відносини між сторонами відсутні, так як відповідно до ст.640 ЦК України в даному випадку договір оренди вважається укладеним тільки з моменту державної реєстрації. Представник зазначила, що позивач є власником і позивач сам бажає її обробляти, вважає, що відповідно до положень ст..391 ЦК України ніхто не має права створювати йому перешкоди.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив, що даний позов є негаторним, зазначив, що вимоги позивача є майнового характеру, що предметом позову є земля і що судовий збір позивач повинна була сплатити відповідно до вартості землі.

Представник відповідача вважає, що вимоги позивачки не правомірні, договір оренди укладений в письмовій формі, підписаний сторонами і не зареєстрований належним чином тільки з вини позивачки, є відповідний висновок, що договір підлягає державній реєстрації. Вважає, що судом при відмові в клопотанні про призначення експертизи порушено право відповідача на захист, просить суд визнати факт підпису договорів оренди позивачкою відповідно до зустрічної вимоги, підписи позивачки є і на інших документах. Представник відповідача вважає, що вимоги позивачки суд має залишити без розгляду оскільки 08.06.2010 року був підписаний письмовий договір оренди, який тільки з вини позивачки не був належно зареєстрований.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача та зустрічний позов не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Представник позивача на захист його права посилається на ст. 391 ЦК України згідно якої власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначений позов ОСОБА_5 є негаторним, і позивач має право на його предявлення, коли протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати право користування та розпорядження майном але у випадку відсутності договірних відносин.

Між відповідачем та позивачем є спір про наявність зобовязальних відносин, що підтверджується матеріалами справи, а саме:договором оренди землі від 08.06.2010 року на земельну ділянку 4.970 зі штампом відділу держкомзему, та висновокм щодо можливості реєстрації зазначеного договору, акт передачі землі.

Суд бере до уваги, що акт приймання-передачі земельної ділянки позивачем відповідачу, відповідно вимогам ст. 17 Земельного кодексу України є фактом передачі об'єкта оренди.

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача про те, що між сторонами відсутні договірні відносини, так як договір підписаний сторонами, земля передана, процедура реєстрації розпочата про що свідчать матеріали справи.

Частина 1 ст.216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все що вона одержала на виконання цього правочину , а у разі неможливості завдані збитки.

Суд також критично ставиться до тверджень сторони відповідача щодо того, що позов не є негаторним надаючи докази про факт укладання договірних відносин і передачу землі.

Тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ТОВ «Гарант Агро 4» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками не підлягають задоволенню так як між сторонами є зобовязальні відносини.

Суд погоджується з представником позивача, що вимога зустрічного позову ТОВ «Гарант Агро 4» визнати факт вчинення правочинів, а саме підписання позивачем і відповідачем письмових договорів оренди земельних ділянок не підлягає задоволенню так як зазначена вимога не передбачена цивільним законодавством в цілому і положеннями про розгляд справ в окремому проваджені також.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб відповідно до ст.16 ЦК України.

Суд вважає, на підставі ст.ст.79-88 ЦПК України у суду немає підстав вирішувати питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.216, ст.386 ст. 391 ЦК України ,ст. 57-60,82, 79-88, 212-215, ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Гарант Агро 4» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ «Гарант Агро 4» до ОСОБА_4 про визнання факту вчинення правочину відмовити.

Ухвалу про забезпечення доказів від 21.10.2011 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Курочкіна