Справа № 2-803/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

05.08.2011року. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л., позивача,представника позивача ОСОБА_1, відповідача, представника відповідача -ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру

В С Т А Н О В И В :

Позивачем заявлено зазначені вимоги з тих підстав, що в період шлюбу відповідач 2.06.2004 року одноособово набув у власність квартиру АДРЕСА_1 в м.Бердичеві.Позивач вказує, що у вказаній квартирі вона та їх спільна дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не були зареєстровані , хоча постійно проживали в ній.Проте відповідач надав органу приватизації недостовірні дані щодо проживаючих в квартирі , чим порушив її права та права їх дитини. Позивач на підставі ст.ст.60,61 Сімейного Кодексу України вважає, що набута у власність квартира є об"єктом спільної сумісної власності подружжя , а дитина також мала право прийняти участь у приватизації.Про факт приватизації квартири відповідачем вона дізналась лише після розірвання шлюбу .

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали. Позивач вказала, що у спірній квартирі вона проживала з лютого 2003 року по вересень 2010 року .Після реєстрації шлюбу з відповідачем в 2001 році вони за спільні кошти робили ремонт.

Відповідач та його представник проти позову заперечили. Відповідач вказав, що він в квартирі був зареєстрований, а позивачка стверджувала, що не буде жити в необлаштованому житлі .В квартирі вона зареєструвалась після її приватизації,хоча в 2004 року він повідомляв про намір приватизувати житло. На момент приватизації він був зареєстрований один, фактично проживала вся сім"я.

Вислухавши поясненя сторін, свідків, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2001 року по 12.03.2010 року ( а.с.5,8,9), вони є батьками ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідач є власником комунальної квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 8.06.2004 року ( а.с.7,35,65-71).Отже, відповідач набув право власності на квартиру , в порядку та з підстав, передбачених ст.ст. 328,345 ЦК України, ст.ст.1-3,6,8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".Вказане свідоцтво є чинним, ніким не оспорено та не скасовано.

Кожна сторона, як це встановлено ст.ст.10,60 ЦПК України, зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з довідки комунального підприємства "Житловик" (а.с.10)позивачка та дочка сторін зареєстровані і вказаній квартирі і фактично в ній проживають з 15.08.2007 року. Свідок ОСОБА_7 ствердила, що їй відомо про проживання позивачки в квартирі АДРЕСА_2 протягом останніх 5 років, а свідок ОСОБА_8 - протягом останніх 7 років .Свідок ОСОБА_9 зазначила, що що відповідач зареєстрований в квартирі з 2002 року , позивачка проживала в квартирі періодично, вперше вона побачила її з дитиною, коли дитині було приблизно 2 роки. Вона особисто видавала відповідачу довідку про зареєстрованих в квартирі мешканців.

Вказані вище довідка та пояснення свідків стверджують той факт, що позивач та дочка сторін проживали в квартирі відповідача як члени сім"ї власника квартири, були в ній зареєстровані з 2007 року , проте вказані докази не стверджують позовних вимог про набуття позивачкою та дочкою сторін права спільної сумісної власності з ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 на підставі ст.ст. 60,61 Сімейного Кодексу України та ст.ст.25,26 ЦК України . Частина 5 ст.61 Сімейного Кодексу України набрала чинності 8.02.2011 року , вказана норма зворотньої дії не має, а тому не може бути застосована судом при вирішенні даного спору .Позивачем не доведено підстав набуття нею та малолітньою дочкою в порядку,передбаченому ч.3 ст.355,368 ЦК України ,права спільної сумісної власності.

Отже, право власності відповідача на квартиру стверджено правоустановлючим документом , який є чинними та не оспорюється позивачем в будь-якій частині . Позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають .

Судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають на підставі ст.88ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,79,81,88, 214,215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд .

Головуючий :