КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-69/11 р.
23.09.2011 року м.Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,
при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В.,
за участю представника позивача - Заболотної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,
В квітні 2009 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнив та просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселити відповідачів з вказаної квартири зі зняттям їх з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб; стягнути судові витрати.
В огрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що згідно договору № 28МО/2007 від 16.10.2007 року ОСОБА_1 отримав в ЗАТ КБ „ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк, кредит у розмірі 120 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.10.2017р.
В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 16.10.2007р. між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспорту, за яким останній передав в заставу належний йому автомобіль „Рено Премиум, 1997 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та напівпричеп ПП, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_2 .
Крім того, між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 16.10.2007р. було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно у вигляді квартири, загальною площею 79,60 кв.м, житловою 50,0 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.1998р., посвідченого Товарною біржею „нерухомість-Південь та визнаного дійсним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 20.07.2007р.
Посилаючись на порушення ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та утворення заборгованості, яка станом на 16.03.2011р. (з урахуванням збільшених позовних вимог) складає 281 636,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2 236 391,83 грн., позивач просив звернути стягнення на вказане іпотечне майно шляхом його продажу банком із укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою- покупцем. Також просив надати позивачу право отримати в комунальному підприємстві Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для укладання договору купівлі-продажу будинку та інших документів, які необхідні для укладання договору купівлі-продажу. Крім того просив виселити відповідачів з вказаної квартири зі зняттям її з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Миколаєва, а також стягнути витрати по сплаті державного мита 1700,0 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, про що свідчить поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28МО/2007, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 120 000 доларів США, а позичальник зобов`язався відповідно до п.1.3 Кредитного договору до 12.10.2017 р. повернути кредит і сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
В забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 16.10.2007р. між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л., реєстровий № 2000 та накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, реєстровий № 194. За вказаним договором відповідачі передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить останнім на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.04.1998р., посвідченого Товарною біржею „Нерухомість-Південь та визнаного дійсним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 20.07.2007р.
Пунктом 12 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 397 687,50 гривень.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.ст. 5,6 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцям на праві власності, а передача в іпотеку майна, що є спільною власністю, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі або в частині, встановленої іпотечним договором, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь- якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Статтями 12, 33 цього Закону передбачені підстави звернення стягнення на предмет іпотеки. Це неналежне виконання боржником основного зобов`язання та порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, в тому числі і дострокове виконання основного зобов`язання. Реалізація предмету іпотеки здійснюється і за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах і межах процедури виконавчого провадження.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» регулюються наслідки задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.
З тексту позову вбачається, що позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_3 , який належить на праві власності відповідачам, шляхом надання права ПАТ КБ „ПриватБанк продати будь-якій особі на підставі договору купівлі- продажу та надати право отримати в бюро технічної інвентаризації витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для укладання договору купівлі-продажу.
Згідно ст.38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний протягом 30 днів до укладання договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотеко держателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки.
Суд вважає, що позивач довів своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки- квартиру АДРЕСА_1 , проте суд вважає за необхідним визначити початкову вартость предмету іпотеки в сумі 397 687,50 гривень, що відповідає заставній вартості майна відповідно до пункту 12 іпотечного договору.
Що стосується позовних вимог щодо виселення відповідачів зі зняттям з реєстраційного обліку, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не надано даних про те, які особи зареєстровані у спірній квартирі та не заявляв клопотань про витребуванням судом довідку про склад сім`ї відповідачів та їх реєстрацію.
Крім того, суд зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється згідно зі ст.ст.7, 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки такий орган не був притягнутий до участі у справі та позивач невірно вибрав спосіб захисту свого порушеного права, то і вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку задоволені не можуть бути.
Як передбачає ст.60 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги про виселення та зняття з реєстрації осіб, які проживають в квартирі, що знаходиться в іпотеці, суд залишає їх без задоволення через недоведеність.
На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідачів також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви в сумі 1700,0 гривень держмита та 120 гривень витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215,218, 224-226 ЦПК України суд,
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк задовольнити частково. Звернути стягнення на квартиру загальною площею 79,60 кв.м, житловою площею 50,00 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.04.1998р., посвідченого Товарною біржею „Нерухомість-Півдеиь та визнаного дійсним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 20.07.2007р., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28МО/2007 від 16.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк в розмірі 2236391,83 грн. (два мільйони двісті тридцять шість тисяч триста дев`яносто одна гривня 83 коп.) шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладанням договору купівлі- продажу з будь-якою особою покупцем за початковою ціною, не нижче 397 687,50 гривень, з наданням публічному акціонерному товариству „ПриватБанк право отримати в КП Миколаївському міському бюро технічної інвентаризації витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для укладання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на отримання інших документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі по 910 гривень з кожного.
В частині позовних вимог про виселення відповідачів та зняття її з реєстрації- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Г.Циганок