АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-2645/2011 р. Головуючий 1 інстанції Зеленькова Н.Г.
Категорія: «земельні» Доповідач: Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: - ОСОБА_1

Суддів: - ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі: - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 26 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до СТОВ агрофірма «Новий шлях» про стягнення збитків, завданих в результаті неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до СТОВ агрофірма «Новий шлях» і просив стягнути з відповідача на його користь неодержані доходи за час невикористання земельної ділянки. Позивач посилався на те, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 487507 реєстраційний № 32 від 10.10.2008 року є власником земельної ділянки (паю) загальною площею 5,2740 га. Цільовепризначення земельної ділянки визначено: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ділянка розташована на території Чернещинської сільської ради Борівського району Харківської області і раніше належала його батьку ОСОБА_6, який помер 08.09.2008 року.

ОСОБА_6 23.01.2003 року уклав договір оренди земельної ділянки з СТОВ АФ «Новий шлях» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до 23.01.2008 року.

19 березня 2008 року на імя генерального директора СТОВ АФ «Новий шлях» позивач подав заяву про те, що не має наміру укладати новий договір оренди і буде обробляти ділянку самостійно. Незважаючи на таку заяву відповідач в травні 2008 року засіяв земельну ділянку сояшником, урожай якого зібрано в жовтні 2008 року.

13 жовтня 2008 року позивач повторно направив відповідачу заяву про небажання продовжувати договір оренди землі, оскільки має намір укласти договір з іншою особою. З посиланням на те, що ділянка вже засіяна озимою пшеницею відповідач запропонував укласти договір оренди на новий строк.

Позивач посилався на те, що з вини відповідача він тривалий час не має можливості користуватися земельною ділянкою і отримувати доходи. Позивач вважав, що за час незаконного володіння землею відповідачем він не отримав доходів на суму 55012 грн.28коп. Крім того позивач вважав, що договір оренди від 30.08.2007 року не відповідає дійсності оскільки цей договір не був зареєстрований у встановленому порядку.

Рішенням суду у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення і задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим доказам. Висновок суду про те, що сторони за договором оренди досягли згоди з усіх істотних умов договору не відповідає дійсності. Позивач наполягає на тому, що договір оренди не набрав чинності, оскільки відсутня державна реєстрація цього договору. Позивач вважає, що умов, передбачених договором оренди між ним га відповідачем не виникло і у відповідності до вимог ч.2 ст. 215 ЦК України недійсність договору встановлена законом (нікчемний договір). Визнання нікчемного правочину недійсним не потрібно. Первісний договір оренди укладено між батьком позивача - ОСОБА_6 та СТОВ АФ «Новий шлях» і припинив свою дію 23.01.2008 року у звязку з закінченням строку договору. Відповідач незаконно використовував спірну земельну ділянку і одержував прибутки.

Позивач вважає, що у відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдані майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка завдала шкоду. Згідно ст. 22 ч.2 Ш- України відповідач повинен відшкодувати реальні збитки та упущену вигоду.

Заслухавши доповідача, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційні скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2003 року між СТОВ АФ «Новий шлях та батьком позивача ОСОБА_6 був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 5 років і діяв до 23.01.2008 року. 30 серпня 2007 року між сторонами був укладений новий договір оренди цієї ж земельної ділянки строком на 10 років, а 08.09.2007 року ОСОБА_6 помер. 19 березня 2008 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину (земельну ділянку) за законом та в той же день надав заяву відповідачу про небажання укладати з ним договір оренди, на яку відповідач дав відповідь 24.10.2008 року, про те, що земельна ділянка ні початку осені 2008 року засіяна озимою пшеницею та межі земельної ділянки не визначені в натурі.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони за договором досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач договір оренди у встановленому порядку не оспорював і не ставив питання про повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння чи усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Звернення позивача до відповідача з заявою від 19.03.2008 року про небажання укладати з відповідачем договір оренди суд визнав передчасним, оскільки відповідач користувався ділянкою на підставі договору оренди від 30.08.2007 року, який ніхто не оспорював. На час другого звернення до відповідача 10.10.2008 року земельна ділянка була вже засіяна озимою пшеницею і продовжувала знаходитися у єдиному масиві. Межові знаки на ділянці позивача були встановлені тільки 15 вересня 2009 року (а.с.67).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено, що внаслідок несвоєчасного повернення орендованої земельної ділянки позивачу завдано збитків у вигляді неодержання доходів. Позовні вимоги ОСОБА_5 ґрунтуються лише на розрахунках вірогідного прибутку від врожаю зернових культур, які він міг отримати зі своєї земельної діляїгки. Намір вирощувати на своїй земельній ділянці сільськогосподарські культури: озима пшениця, соняшник позивач нічим не обґрунтував та реально не підтвердив.

Колегія вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку наданим доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 26 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді