КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-424/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.11.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Непши О.І.,

при секретарі Піроженко А.О.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Аваєвої Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Сірякова Олена Вікторівна, про визнання кредитного договору удаваним правочином та застосування наслідків удаваного правочину, визнання кредитного договору частково недійсним, зобов`язання вчинити дії, визнання договору застави майнових прав недійсним, стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди.

встановив:

09 червня 2010 року .позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - звернувся до суду із первісним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 644/461-К461 від 19 травня 2008 року в розмірі 553 050, 17 грн., а також судові витрати по справі (а.с.2-4, 58-59).

Ухвалою суду від 16 серпня 2011 року первісний позов залишений без розгляду у зв`язку із повторним неприбуттям представника позивача у судове засідання (а.с.90).

04 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, після неодноразовий збільшень розміру вимог та змін предмету якого остаточно просив визнати кредитний Договір № 644/461-К461 від 19 травня 2008 року удаваним правочином та застосувати ідо договору наслідки удаваного правочину, визнати п.6.2 (третейське застереження) договору недійсним, зобов`язати позивача здійснити перерахунок валютного кредиту за договором з доларів США у національну грошову одиницю (гривню) за валютним курсом, який діяві на момент укладання договору, визнати недійсним договір застави майнових прав від 19 травня 2008 року, укладеного між сторонами і посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим № 1677, стягнути з позивача 410 093 грн. 40 коп. матеріальної шкоди та відшкодувати 120 000 грн. моральної шкоди (а.с.27-40, 47-50, 88-89).

Обгрунтовуючи зустрічний позов, відповідач зазначає, що укладення договору кредиту в іноземній валюті суперечить ч.І ст.524 ЦК України, за якою грошове зобов`язання на території України має бути виконане виключно у гривнях, а використання готівкової іноземної валюти можливе лише за умови отримання індивідуальної ліцензії НБУ, відтак, на даний час відповідач (позивальник) необгрунтовано несе валютні ризики, пов`язані із девальвацією валютного курсу гривні до долару США; позивачем під час укладення угоди порушені такі засади цивільного законодавства, визначені в ст. З ЦК України, як справедливість, добросовісність, розумність, а також порушені ст.ст.10, 15, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо принципу рівності сторін договору, свободи вибору продукції, одержання необхідної інформації тощо; в подальшому, частково змінюючи предмет позову, позивач зазначив, що банк «замаскував» гривневий кредит у валютний, тому що фактично всі розрахунки за договором відбувалися у національній валюті, з чого випливає, що укладений кредитний договір є удаваним; щодо третейської угоди вказує, що вона має бути укладена після виникнення спору. А не під час укладення основного договору, вона обмежує споживача фінансових послуг у доступі до суду, а тому є незаконною.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, наполягали на його задоволенні, обставини, викладені у зустрічному позові, підтвердили.

Позивач - ПАТ «Укрсоцбанк» - в судове засідання свого представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, про причини неявки представника суд не сповістив, проте представив письмові заперечення проти зустрічного позову. В запереченнях позивач зазначає, що відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк отримай відповідну ліцензію та письмовий дозвіл НБУ саме на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; до кредитних правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати відповідні норми цивільного законодавства, а не Закону України «|Про захист прав споживачів»; крім того відповідачем не представлено жодного доказу, якій би свідчив про спричинення йому позивачем моральної шкоди(а.с.64-70).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила, будь-яких заперечень проти зустрічного позову не надала.

З оспорюваного договору кредиту № 644/461-К461 від 19 травня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (АКБ СР «Укреоцбанк») та ОСОБА_1 , слідує, що останній отримав від банку 52 700 доларів США кредитних коштів на придбання житлової нерухомості на первинному ринку строком до І8 травня 2033 року і відсотковою ставкою в розмірі 13. 5 % річних (а.с.9-11).

Одночасно, як випливає з п.6.2 зазначеного договору, в разі неможливості врегулювати спори шляхом переговорів сторони домовилися про передачу спору до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Згідно з копіями меморіальних орденів вказана сума кредитних коштів у гривневому еквіваленті 19 травня 2008 року перерахована банком на рахунок забудовника (а.с.15-16).

З договору застави майнових прав від 19 травня 2008 року, укладеного між тими ж сторонами, слідує, що відповідач ОСОБА_1 передає банку в якості забезпечення виконання вимог по договору кредиту майнові права на отримання у власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 (а.с.12-13).

Відповідно до прибуткових квитанцій банку ОСОБА_1 принаймні тричі здійснював погашення кредиту доларами США - 09 липня, 11 серпня та 11 вересня 2008 року (а.с.17-18).

Відповідно до розрахунку суми позову, виконаного відповідачем, йому банком спричинена матеріальна шкода у сумі 410 493, 40 грн. (а.с.20).

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до таких висновків.

1. В частині визнання договору кредиту удаваним правочином та застосування до договору наслідків удаваного правочину, а також зобов`язання позивача здійснити перерахунок валютного кредиту за договором з доларів США у національну грошову одиницю (гривню) за валютним курсом, який діяв на момент укладання договору.

За правилами ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину. який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У відповідності до ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. В той же час сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідач не навів жодного доказу того, що кредитний договір, який він укладав з банком і природу якого він ясно розумів, судячи з його ж власних пояснень, приховує якусь іншу угоду, яку сторони дійсно мали намір укласти. Сам відповідач пояснював, що надавав собі звіт, який саме договір вій укладає з кредитором, на яких умовах, яку валюту одержує як кредитні кошти, під яку відсоткову ставку і на який строк, був обізнаний про порядок погашення кредиту

Суд вважає неприйнятим твердження відповідача про те, що якщо валютою розрахунків по договору були гривня (хоча за неї і купувалися долари США), а кредит номінований в іноземній валюті, то ,договір є удаваним. Природа і суть договору кредиту залишаються незмінними і від зміни валюти розрахунків він у жодному випадку не набуває ознак договорів, наприклад. застави чи перевезення тощо.

Відтак, на думку суду ,в цій частині позову безумовно належить відмовити.

2 .Щодо визнання недійсним третейського застереження (п.6.2 Договору).

У відповідності до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» компетенція останніх не поширюється на справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Це положення набуло сили з 11 березня 2011 року після внесення відповідних змін до Закону.

На день укладення третейського застереження (19 травня 2008 року) Закон України «Про третейські суди» не обмежував їх компетенцію в цій частині, тому ця умова могла бути законно включена до договору кредиту.

На час розгляду справи п.6.2 кредитного договору у зв`язку із змінами до вищезгаданого Закону є нікчемним, тому що прямо йому суперечить, в той же час за правилами ст.215, ст.203 ЦК України визнання такого правочину судом недійсним не вимагається, оскільки його недійсність прямо встановлена законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що і в цій частині позову слід відмовити.

3. З питання визнання недійсним договору застави майнових прав від 19 травня 2008 року, укладеного між сторонами та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим № 1677, а також зобов`язання нотаріуса виключити з реєстру запис про заборону відчуження нерухомого майна.

Всупереч вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України відповідачем жодним чином не наведені обставини, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги в цій частині, не зроблені посилання на будь-які норми закону як на підставу позовних вимог, за яких би суд мав можливість оцінити доводи відповідача щодо можливості визнання недійсним вказаного договору застави.

Одного лише бажання відповідача про задоволення позову в цій частині вочевидь є явно недостатнім для ухвалення такого рішення.

Крім того, суд звергає увагу на ту обставину, що нотаріусом взагалі не накладалася заборона відчуження на квартиру (а.с. 12-13), оскільки на момент укладення кредитного договору квартири як об`єкта нерухомості не існувало (а.с.52-54), і в заставу передана не квартира, а лише майнове право вимоги до забудовника на отримання квартири у власність.

За викладених обставин суд переконаний, що і в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

4. З питання стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» 410 093 грн. 40 коп. матеріальної шкоди та відшкодування 120 000 грн. моральної шкоди.

Стаття 22 ЦК України визначає, що саме є матеріальною шкодою (реальні збитки і упущена вигода). Віднесення відповідачем до збитків збільшення вартості кредиту внаслідок зростання обмінного курсу долару США до гривні і покладення їх на рахунок позивача, на думку суду, не можна визнати розумним і справедливим. Так само не можуть бути визнані збитками витрати відповідача пов`язані із оформленням кредитної справи, оплатою послуг нотаріуса тощо, оскільки ці дії вчинювалися ним свідомо з метою отримати кредитні кошти.

Більше того, відповідачем всупереч ч.З ст. 10 ЦПК України не представлено жодного доказу, що на зазначені цілі ним витрачена сума саме у розмірі 410 093, 40 грн.

Стаття 23 ЦК України так само визначає, в чому полягає моральна шкода (фізичні біль та страждання, душевні страждання, приниження честі, гідності, ділової репутації). Із зустрічного позову суду не зрозуміло, чи мали місце вказані обставини саме щодо відповідача і чи спричинені вони саме укладенням кредитного договору.

В цілому, суд погоджується з думкою позивача, висловленою ним у запереченнях проти зустрічного позову, з приводу того, що зустрічний позов відповідача містить ознаки зловживання правом (ст.13 ЦК України) і спрямований виключно на уникнення виконання зобов`язань, добровільно прийнятих на себе під час укладення договору кредиту.

Як встановлюють ст.526. ст..525 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд вважає надуманими посилання відповідача на порушення Закону України «Про захист прав споживачів». Так, застосування цього Закону до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливі в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

За викладених обставин суд приходить до переконання про повну безпідставність вимог зустрічного позову та необхідність відмови у позові в цілому.

Керуючись ст.ст.208. 213-215. 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В зустрічному позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору № 644/461-К461 від 19 травня 2008 року удаваним правочином ті застосування до договору наслідків удаваного правочину, визнання п.6.2 (третейського застереження) договору недійсним, зобов`язання публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок валютного кредиту за договором з доларів США у національну грошову одиницю (гривню) за валютним курсом, який діяв на момент укладання договору, визнання договору застави майнових прав від 19 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою 0.0. за реєстровим № 1677, стягнення 410 093 грн. 40 коп. матеріальної шкоди та відшкодування 120 000 грн. моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,- можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04 листопада 2011 року.

Суддя: О.І.Непша