Справа № 2-1750/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2011 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Погасій О.Ф.

при секретарі Щегульній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.07.2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2.

В шлюбі в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції від 15 лютого 2008 року, актова запис № 804.

Спільне життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалося та рішенням суду шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 10 березня 2010 року, актова запис № 117.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернулась до комісії з питань захисту дитини Виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Харкові ради з заявою про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3. Висновком комісії з питань захисту дитини Виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Харкові ради від 21.04.2010 року за № 961/2/17 встановлено, що враховуючи вік дитини, його стан здоровя за доцільним визначила місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 офіційно ніде не працює, аліментів на утримання дитини не надає, хоча позивачка до суду за стягненням аліментів не зверталась. Декілька разів після розірвання шлюбу він в добровільному порядку давав кошти на утримання дитини, але надання таких коштів є несистематичним та їх не вистачає на нормальне існування дитини.

Мати позивачки ОСОБА_4 проживає та працює в Данії, з 03.10.2001 року знаходиться в офіційному шлюбі з громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6 Сков, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 03.10.2001 року видано відділом реєстрації шлюбів Муніципалітету Копенгагену. Вона має там житло, офіційно працевлаштована, має дозвіл на місце проживання, виданого управлінням по справам іноземців.

Після того як позивачка ОСОБА_1 залишилась одна з малолітньою дитиною, її мати матеріально допомагала, висилала переказом грошові кошти на утримання дитини, так як ОСОБА_1 працювати не могла із за віку дитини, та її професія дизайнера не є актуальною на ринку вакансій в Україні, та мати позивачки знайшла їй роботу в Данії. ОСОБА_7 неодноразово їздила до Данії, узнавала про умови праці та розмір заробітної плати, всі запропоновані умови праці роботодавцем її повністю влаштовують, але відповідач ОСОБА_2 проти того, щоб вона виїхала на постійне місце проживання до Данії разом з їх сином. Залишити сина мешкати з собою ОСОБА_2 не може, так як не має роботи, відповідно відсутні кошти на утримання дитини, також в нього відсутнє своє власне житло, він мешкає разом із своєю рідною сестрою та її родиною в її квартирі.

Таким чином допомагати матеріально відповідач із-за відсутності в нього роботи не може дитині, позивачка ОСОБА_1 не має можливості знайти в Харкові собі роботу, а виїхати до Данії з дитиною не може у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не надає свого дозволу .

У відповідності зі ст. 2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян ОСОБА_8, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян ОСОБА_9 проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно ст.. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України дитинство охороняється державою.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, оцінюючи в сукупності зібрані у судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.. 2, 4, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ч.8 ст. 7, ст. 155 Сімейного Кодексу України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 10,11,60, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_1 до Данії в місто Копенгаген, при відсутності дозволу батька ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Погасій О.Ф.