Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-1045/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі -Демяюк І.А.

за участю представника позивачів - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі Банк), третя особа - ОСОБА_5, служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, приватний нотаріус Миколаївського міського округу ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 р. позивачі звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк». третя особа ОСОБА_7, служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, приватний нотаріус Миколаївського міського округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки від 22.09.2006 р..

Свої вимоги обгрунтовували тим що 22.09.2006 року між ВАТ «Мегабанк», яке змінило назву на ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 87/2006, відповідно до умов якого останнім було отримано кредит в сумі 150 000,00 грн. на строк до 21.09.2011 року. В той же день, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок № 46Б по вулиці Бутоми в місті Миколаєві загальною площею 138,8 кв.м., при цьому зазначена тільки загальна площа земельної ділянки, без її цільового призначення, що є істотним порушенням умов договору. 19.03.2007 року між відповідачем та ОСОБА_7 було укладено угоду № 1 шодо змін до кредитного договору № 87/2006, якою основне зобовязання збільшилося до 230 000,00 грн. без попередження іпотекодавців та внесення змін до іпотечного договору. Зазначені дії банку суперечать Закону України «Про іпотеку», тому є незаконним передбачене в п.1.1 іпотечного договору забезпечення зобовязань за будь-яке збільшення основного зобов'язання та процентів за ним та таким що порушує інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3. На підставі викладеного провили визнати іпотечний договір укладений 22.09.2006 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_8, ОСОБА_9,..посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 га зареєстрований в реєстрі за № 1180 - недійсним.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з викладених вище підстав.

Представник відповідача проти позову заперечував. Надав письмові заперечення, та зазначив, що згідно ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» опис предмета іпотеки необхідний бути достатнім для його ідентифікації, а ст.19 того ж Закону передбачено, що будь-яке збільшення основного зобовязання, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Тобто спірний іпотечний договір повністю відповідає вимогам закону, бо в ньому вірно зазначений предмет іпотеки а п.11 передбачено, що договором іпотеки забезпечується обтяження будь-якого збільшення основного зобовязання та процентів за ним. До того ж за угодою Л&1, якою було збільшено основне зобовязання до 230 000,00 гри. ОСОБА_3 виступила поручителем, що свідчить про її усвідомленість про розмір отриманих ОСОБА_5 кредитних коштів.

Треті особи, належним чином повідомлені в судове засідання не зявилися, про причини з письмовими заявам про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Суд заслухавши поясненння сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами по справі 22.09.2006 року ВАТ «Мегабанк», яке змінило назву па ПАТ «Мегабанк», та ОСОБА_5 уклали кредитний договір № 87/2006. відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 150 000,00 грн. на строк до 21.09.2011 року. В той же день, в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, вартість якого згідно п. 1.4 узгоджена в розмірі 553743,00 грн..

19.03.2007 року між відповідачем та ОСОБА_5 було укладено угоду № 1 щодо змін до кредитного договору № 87/2006, якою основне зобовязання збільшилося до 230 000,00 грн..

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності, а ст. 7 цього ж Закону передбачає. що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Як вбачається з тексту іпотечного договору в п. 1.1 сторони досягли домовленості про забезпечення договором обтяження будь-якого збільшення основного зобовязання та процентів за ним, що не суперечить наведеним вище нормам законодавства.

До того ж збільшення основного зобовязання не впливає на обсяг відповідальності іпотекодавця, який згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку», відповідає виключно в межах вартості предмета іпотеки.

В п.1.2 іпотечного договору предметом іпотеки зазначений житловий будинок загальною площею 138,8 кв.м., а саме: житловий будинок (літера Е-2,камінь) житловою площею 89,3 кв.м., сарай (літера Ж, залізо), погріб (літера Зпд, камінь), огорожі №4,5,6,7, споруди №1, розташований в місті Миколаєві по вулиці Бутоми, будинок 46Б на земельній ділянці площею 333 кв.м.. Тобто з наведеного, а також з п. 1.5., в якому зазначені підстави набуття права власності саме на будинок, можливо зробити висновок, що предметом іпотеки саме житловий будинок, а не земельна ділянка. Тому посилання позивача на недотримання істотних умов при ідентифікації земельної ділянки не визначення її цільового призначення не є суттєвим.

Посилання позивачів на ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», в якій зазначено, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована, також є не обґрунтованим, оскільки на момент укладання договору іпотеки право власності на зазначену земельну ділянку ще не було зареєстроване, державний акт про право власності був виданий 23.01.2007 року, в той час як спірний договір укладався ще 22.09.2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, для визнання правочину недійсним, суд мас встановити недодержання вимог закону саме в момені вчинення правочину. Таке ж тлумачення закону міститься в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в якому вказано, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

З наведеного вище вбачається, що підстав для визнання іпотечного договору недійсним не вбачається, оскільки зміст його не суперечить чинному законодавству, а волевиявлення сторін, підписавши договір, є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 212 - 217 ЦПІК

України,

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_3,. ОСОБА_10 до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі Банк), третя особа - ОСОБА_5, служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, приватний нотаріус Миколаївського міського округу ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.В.Боброва