Справа № 2-20/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2011 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі: головуючого судді Парфененко О.Я.,

при секретарі Зубкович Н.Ф.,

з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Менської райдержадміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивувала тим, що відповідач, внаслідок неправомірної відмови в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї з 01.02.2007р. по 01.08.2007р., заподіяв позивачці матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди позивачка визначила, виходячи із суми неотриманої допомоги з урахуванням індексу інфляції, а також витрат на оплату адвоката, витрат на оформлення документів та судових витрат. Розмір моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями, які позивачка понесла в звязку з протиправними діями відповідача та стресами, які отримала після відвідування судових засідань. Позивачка просить суд стягнути з відповідача 11812,05 грн. матеріальної шкоди та 15000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник управління праці та соціального захисту населення Менської райдержадміністрації ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відмова у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сімї ОСОБА_1 була правомірною, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної, на думку позивачки, неправомірними діями відповідача, які виразились у відмові призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.02.2007 року звернулася до управління праці та соціального захисту населення Менської райдержадміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. Як слідує з Повідомлення від 23.02.2007р. в наданні державної соціальної допомоги було відмовлено, оскільки середньомісячний сукупний дохід сімї ОСОБА_1 перевищував рівень забезпечення прожиткового мінімуму для сімї (а.с. 37).

Не погоджуючись з діями УПСЗ Менської РДА, ОСОБА_1 в червні 2007 року звернулася до Менського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконною відмову призначити соціальну допомогу малозабезпеченій сімї (справа № 2-а-94/07). Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2007 року, яка набрала законної сили 22 жовтня 2008 року та була залишена без змін після оскарження її в апеляційному та касаційному порядку (а.с. 42-45), встановлено правомірність дій управління праці та соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації ОСОБА_1 щодо відмови в призначенні допомоги та відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленні ці обставини.

Суд приходить до висновку про доведеність правомірності дій управління праці та соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, оскільки ця обставина, встановлена Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2007 року.

За таких обставин, вимоги позивачки про стягнення матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, кеpуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-61, 212- 215 ЦПК Укpаїни, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_4