Справа № 2-1154/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді Бурко Р.В.

при секретарі - Кац Філімончук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодувати затрати на будівництво будинку в розмірі 41 000 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодувати затрати на будівництво будинку в розмірі 41 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 1990 року вона та відповідач проживали разом, створили сім'ю і сімейні відносини (фактичні) підтримували до жовтня 2002 року. На той час мала по праву власності 1/2 частку будинку з матір'ю і тому відповідач у тому ж 1990 році перейшов жити до неї. За час сумісного життя спільних дітей не мали, але вирішили разом будувати будинок. Погодивши питання про будівництво будинку, відповідач отримав земельну ділянку, уклав договір забудови відповідно до рішення міськвиконкому від 23 травня 1990 року.

Від початку будівництва і до кінця 2002 р., отримували приблизно рівні зарплати, 250-300 гривень. Будівництво проводилося і найманими робітниками і з застосовуванням безпосередньо своїх фізичних зусиль: з її участю і сплатою добували будівельні матеріали, вкладалися каміння в фундамент, готувався розчин цементу, купівля цегла, пісок, цемент та інше. Для штукатурення стін, їх побілки, фарбування вікон, дверей, підлоги нею залучалися робітники і всі ці роботи виконувалися з її участю. З її участю купувалися покрівля та лісоматеріали для будинку на загальну суму біля 20 тисяч гривень. Зважаючи участь в будівництві спірного жилого будинку особистим трудом і коштами, дійшла висновку, що вона та відповідач вклали рівні частки тому вважає, що сума вкладених мною коштів рівняється 41 тисячі гривень. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Крім того зазначила, що рішенням Кіровського районного суду з неї стягнуто 41 000 грн. на користь відповідача, а тому вважає за необхідне щодо до задоволення позовних вимог, виконавчий лист до виконання подавати в виконавчу службу не буде, а від так і відповідачу також не буде винна 41 000 грн.

Представник позивача надав аналогічні пояснення поясненням позивача, також просить суд позовні вимоги задовольни ти в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що всі спірені питання вирішенні судами різних інстанцій і фактично по справі прийнято рішення як, судом апеляційної інстанції так і Верховним судом України, а тому підстав для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не прибула однак направила до суду представника ОСОБА_2 який надав аналогічні пояснення поясненням ОСОБА_2

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін довести ті

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,

встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що в травні 2003 року ОСОБА_2 було набуто у приватну власність цілий житловий будинок по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6 у місті Кіровограді. Даний факт підтверджується, зокрема, свідоцтвом про право власності на житло, виданим 14 травня 2003 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

В грудні 2002 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Кіровського районного суду міста Кіровограда, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6 у місті Кіровограді, мотивуючи тим, що проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю та спільною працею побудувала з ним спірний будинок.

2 липня 2003 року Кіровським районним судом міста Кіровограда винесено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6 у місті Кіровограді.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2003 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 2 липня 2003 року залишено без змін.

23 грудня 2003 року ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_4, за яким подарувала останній 1/2 частину житлового будинку по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6 у місті Кіровограді, вартістю, за даними Кіровоградського ОБТІ, 41566 гривень. 11 березня 2004 року ОСОБА_5 продала 1/2 частину житлового будинку по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6 у місті Кіровограді громадянці ОСОБА_6.

Ухвалою Верховного суду України від 7 грудня 2005 року скасовано рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 2 липня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 7 жовтня 2003 року, а справу за позовом ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи Кіровським районним судом міста Кіровограда прийнято рішення від 8 грудня 2008 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку по вулиці Богдана Хмельницького, 16-6. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2009 року, а тому набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отримання чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Посилання позивача про її трудову участь в будівництві житлового будинку не можуть бути прийняті судом до уваги. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2009 року встановлено, що ОСОБА_1 не доведена її трудова участь в будівництві.

Аналогічні позовні вимоги розглядались Кіровським районним судом м.Кіровограда від 08.12.2008 року і визнані такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Так позивачем надано до суду прибуткові касові ордери та накладні про придбання від приватного підприємства будівельних матеріалів, зазначені документи не підписані керівником підприємства, бухгалтером, не зазначено з якою цілю реалізуються будівельні матеріали та на які потреби та хто прийняв зазначений в документах будівельний матеріал. В зазначених бухгалтерських документах відсутнє будь-яке посилання на реалізацію будівельних матеріалів для будівництва будинку по вулиці Б.Хмельницького,16,б м.Кіровограда. ОСОБА_1 в судовому засіданні не довела факту надання допомоги забудовнику, при будівництві нерухомого майна, та розміру витрат які підлягають стягненню як того вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» особи які брали участь у будівництві житлового будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судові витрати державне мито в розмірі 410 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів , наданих сторонами.

На підставі викладеного, керуючись Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» ст..ст.10,11,60,61,212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 41 000 гривен відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати державне мито в розмірі 410 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення суду виготовлене 13 червня 2011року

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_7