Справа № 2/2506/2864/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Лєсковій О.В.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

30.06.2011 року позивач звернувся до суду з позовом по стягнення з відповідачів, як посадових осіб Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, по 150000 грн з кожного у відшкодування моральної шкоди, що завдана невиконанням ними положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту)»(далі по тексту Закон).

В обґрунтування позову зазначив, що являється інвалідом першої групи і має право на безоплатне забезпечення автомобілем. Втім, відповідачі зазначені положення Закону не виконують, чим завдали моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні.

Відповідачі не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач являється інвалідом війни 1 групи і відповідно до пункту 22 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»має право на безоплатне забезпечення автомобілем на термін технічної експлуатації до десяти років (за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем). Посилаючись на невиконання відповідачами, як посадовими особами Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, зазначених вище положень Закону, позивач стверджує, що своєю бездіяльністю відповідачі завдали йому моральної шкоди, яку просить відшкодувати за їхній особистий рахунок.

Згідно пункту 1 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, забезпечення інвалідів автомобілями за місцем проживання здійснюється головними управліннями праці та соціального захисту населення обласних державних адміністрацій.

Виходячи з викладеного, за наявності у позивача медичних показань для забезпечення автомобілем, таке забезпечення позивача повинно здійснювати Головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації. У разі доведення порушення права позивача на безоплатне забезпечення автомобілем юридична відповідальність за таке порушення може бути покладена лише на Головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, а не на відповідачів. Зазначене дає підстави для висновку, що позивач звернувся до суду з позовом до неналежних відповідачів.

Не зважаючи на те, що судом позивачу було розяснено його право заявити клопотання про заміну неналежних відповідачів на належного або залучення в якості співвідповідача Головне управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, позивач цим правом не скористався, а в силу положень викладених в частині 1 статті 33 ЦПК України суд позбавлений можливості вирішувати вказане питання самостійно.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному статтею 294 ЦПК України.

Головуючий: