Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

" 20 "січня 2011 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого судді: Худякова A.M., суддів: Широковой Л.В., Снітка С.О. , при секретарі судового засідання Пюра Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 у листопаді 2008 року позичила у нього 2575 грн. Вказана домовленість була зафіксована письмовою розпискою. Посилаючись на те, ш;о відповідачка у визначений строк до 20.12.2008 року борг не повернула, позивач просив стягнути з неї вказану суму боргу та понесені судові витрати.

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 1052 грн. не отриманої зарплати та 2630 грн. середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2009 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати.

Справа № 22ц/0690/87/11 Головуючий в суді 1' інст. ОСОБА_3

Категорія 53 Доповідач Худяков A.M.

2

невиплаченої при звільненні працівника об'єднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2575 грн. боргу за договором позики, 81 грн. судових витрат та на користь ІТЦ 90 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлене по справі рішення та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не дав оцінку її поясненням та записам в зошиті про начебто отримання заробітної плати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка не заперечувала про отримані кошти, а їх повернення не може грунтуватися на показах свідків.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду приймаючи до уваги таке.

Відповідно до Ч.1 СТ.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Ця ж правова норма визначає, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей.

Законодавець визначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 от.1047 ЦК).

Суд встановив, що 12.11.2008 року між сторонами був укладений договір позики у письмовій формі, за яким ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2 2575 грн. зазначивши дату повернення боргу до 20.12.2008 року, про що видала розписку.

Оскільки пред'явлена позикодавцем боргова розписка містить вказані обставини (в ній позичальник власноручно зазначає про одержання в борг грошей, їх суму та точну дату повернення), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дана розписка є борговим документом, яка підтверджує укладення між сторонами договору позики, а тому постановив обґрунтоване рішення про стягнення боргової суми.

Доводи відповідачки про повернення боргу безпідставні, виходячи з наступного.

з

Відповідно до положень СТ.545 ЦК України на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання.

Позикодавець повинен видати

позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку тощо) , або ж зробити відмітку на борговому документі про виконання. Знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов'язання, поки не доведено інше.

Таким чином, оскільки боргова розписка знаходиться у позикодавця, не можна вважати бог повернутим.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що не є належними та допустимими доказами про повернення коштів покази свідків.

Як встановив суд, згідно трудового договору від 13.06.2008 року ОСОБА_1 працювала на посаді продавця продовольчих товарів. Розмір її заробітної плати становив 263 грн. Оскільки ОСОБА_1 щомісячно до часу свого звільнення отримувала заробітну плату, що підтверджується її власноручним підписом у відповідному бухгалтерському зошиті, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 для доведення з боку ОСОБА_2 порушень трудового законодавства ніяких клопотань про призначення відповідної експертизи не подавала, тому суд першої інстанції виходив з тих доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до Ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване

правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду є законним й обґрунтованим, підстави його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Суддя:

Зпдно: суддя апеляційного суду

Житомирської області