АПЕЛЯЦІЙНИМ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач − Оніщук М.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Шебуєвої В.А., Ратнікової В.M.,

при секретарі Сливка A.B.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 липня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4 про вселення, виселення та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1, виселити з вказаної квартири відповідача та стягнути з останнього на його користь 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.07.2011 року позов задоволено частково − вселено позивача в квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Представник позивача не погоджуючись з постановленим рішенням подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні вимоги про виселення відповідача та постановити в цій частині нове рішення про задоволення даної вимоги. В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови в виселенні відповідача, оскільки в цій частині воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засідання представник позивача та третя особа підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що погоджується з рішенням суду, оскільки законних підстав для її виселення немає, так як вона проживає в квартирі як дружина співвласника та просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Інші особи, які брали участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. З огляду на викладене та враховуючи думку інших учасників процесу про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились, колегія суддів, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, визнала за можливе розглянути справу за їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована: 2/4 ч. за ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в рівних долях; 1/4 ч. за ОСОБА_4 та 1/4 ч. за ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 13.12.2010 року ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_6

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідачки з квартири АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_6, а отже у відповідності до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, остання має право на користування жилим приміщенням.

З вказаним висновком суду, колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 29.04.1985 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 визнана такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_4 в м. Києві, проте з 2001 року остання почала знову користуватись квартирою, вселившись в неї без згоди інших співвласників квартири.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечувала факту проживання у вказаній квартирі та вселення до неї лише за згодою ОСОБА_6, який насьогодні є її чоловіком і співвласником квартири, а тому вона користується квартирою на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Стаття 161 ЖК України встановлює, що наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем.

Згідно із ч. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засідання згоди на користування ОСОБА_3 квартирою співвласники квартири не давали, при цьому відповідач не змогла довести суду зворотного.

У зв'язку з викладеним, обґрунтованими є доводи представника позивача, викладені ним у апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не враховано вимоги вищезазначених норм житлового законодавства та не надано належної оцінки рішенню Залізничного районного суду міста Києва від 29.04.1985 року, яким відповідач була визнана такою, що втратила право користування спірною квартирою.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції при вирішенні позовної вимоги про виселення відповідача було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, зокрема, є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, а відтак рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення даної позовної вимоги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів −

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 − задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 липня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3 − скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту:

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3, без надання іншого жилого приміщення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів, з дня набрання законної сили, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді