Справа № 2-1757/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

-головуючого судді Завгороднього Є.В.

-секретаря судового засідання Зайцевої Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні відповідача без права заявляти самостійні позовні вимоги щодо предмета спору Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації, Кіровоградська містка рада про припинення договору безстрокового користування земельною ділянкою, визнання права забудовника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як забудовник, звернувся із позовом в суд до спадкоємця першої черги спадкування ОСОБА_2, який доводиться сином померлого співзабудовника про припинення прав померлого забудовника по вулиці Посадочній, 20 в місті Кіровограді.

Мотивує заявлені вимоги тим, що при житті ОСОБА_3, не розпочала забудову, вона і члени її сім»ї ніколи не мешкали за вказаною адресою, участі у будівництві не приймали. Після смерті ОСОБА_2, її син 13.02.1996 року одержав від ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 500 карбованців, тим самим відмовившись від прав забудовника, претензій не має, проте зареєстроване право померлої унеможливлює реєстрацію законно збудованого за договором майна.

В суді представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Кіровоградської міської ради, яка була залучена судом до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без права заявляти самостійні позовні вимоги щодо предмета спору, заявлених вимог позивача не визнав через їх недоведеність, оскільки позивач не довів за чиї кошти будувався дім і надвірні споруди по вулиці Посадочній , 20.

Кіровоградське обласне об»єднанє бюро технічної інвентаризації повідомлялось, не з»явилось, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК, причини неявки не сповістив, у зв"язку із чим суд розглянув справу згідно ч.4 ст.169 ЦПК, по наявними в справі доказам.

З»ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини :

На підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих від 24.10.1966 року № 967, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 27.03.1967 року уклали договір про передачу у безстрокове користування земельної ділянки загальною площею 352,2 м. кв. для будівництва житлового будинку по вулиці Посадочній, 20 в місті Кіровограді. (а.с.7).

24.10.1969 року відносно забудовників виданий дозвіл на виконання будівельних робіт для забудови індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці по вулиці Посадочній, 20 в місті Кіровограді. Видача такого дозволу надала право на початок будівництва, проте не свідчить, що ОСОБА_3 фактично приступила чи приймала участь у будівництві (а.с.20).

23.02.1984 році ОСОБА_3 померла, що документально підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 16.06.1988року тільки відносно позивача був складений акт № 300 про готовність збудованого будинку по вулиці Посадочній, 20 в місті Кіровограді, який на цей час чинний, не оскаржений. Таким чином виходячи із принципу презумпції правочину, суд дійшов висновку. що новостворене майно належить тільки позивачу. Дана обставина ніким не оспорювалась. (а.с.21)

Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах спадкування» дає роз»яснення, що у випадку коли будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно відповідей на судові запити, після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадкового майна до державних нотаріальних контор ніхто не звертався.

(а. с. 55-56,67).

Відповідно змісту довідки Кіровського районного суду міста Кіровограда, ОСОБА_2 не звертався до суду за місцезнаходженням нерухомого майна із позовом про переведення прав і обов»язків забудовника, після смерті його матері - ОСОБА_3.

ОСОБА_2 доводиться сином померлої ОСОБА_3 і відповідно до положень ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини відноситься до спадкоємців першої черги спадкування.

Частини 1-2 статті 549 ЦК України, в редакції 1963 року визначають, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступив у володіння спадковим майном, або подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини. Оскільки після смерті забудовника спадкоємець першої черги не виявив бажання прийняти можливі немайнові права і обов»язки, що могли при житті належати його матері і не подав протягом шести місяців заяв про прийняття спадщини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що син померлої ОСОБА_3 не виявив бажання прийняти права і обов»язки забудовника, так-як за земельною ділянкою не доглядав , податок на землю не платив, не був зареєстрованим в домовій книзі по вулиці Посадочній, 20 в місті Кіровограді. Своїми фактичними діями відмовився від немайнового права забудовника шляхом отримання грошової компенсації від позивача в розмірі 500 карбованців, про що свідчить виконана ним власноруч письмова розписка від 13.02.1996 року, яку суд приймає як належний об»активний і допустимий доказ.

ч.1 ст. 173 ЦК України передбачає виконання зобов»язань в якому приймають участь декілька кредиторів або декілька боржників. Так, якщо у зобов»язанні приймають участь декілька боржників, то кожен з них має права вимоги виконання зобов»язання, а кожен з боржників зобов»язаний виконати зобов»язання в рівних частках з іншими, якщо інше не випливає з закону чи договору.

Згідно ст. 6 ЦК України, в редакції 1963 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку судом шляхом визнання цих прав. Із змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред»явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позивач у повному обсязі виконав зобов»язання забудовника по договору забудови, проведене ним будівництво здійснено у відповідності до чинного законодавства, а тому належне виключно йому право користування володіння і розпорядження новоствореним майном не може залежати від бездіяльності іншого можливого спадкоємця таких прав.

Не підлягає задоволенню вимога позивача про припинення за померлою ОСОБА_3 належного їй при житті немайнового права забудовника через невиконання умов договору, оскільки такі позовні вимоги могли бути розглянуті тільки при житті ОСОБА_3 У зв»язку із її смертю договірні правовідносини з нею були припинені в силу вимог частини першої ст. 223 ЦК України в редакції 1963 року, за умовами яких зобов»язання припиняється смертю боржника, якщо виконання не може бути проведено без особистої участі боржника. Таким чином договірні зобов»язання із ОСОБА_3 припинені з дати її смерті, а спадкові правовідношення не виникли через відсутність у заявленого відповідача (спадкоємця) бажання прийняти права і обов»язки забудовника.

Помилкові заперечення представника Кіровоградської міської ради про недоведеність належності будинку, будівель і споруд, оскільки ця обставина документально підтверджується актом готовності № 300, крім того не є вирішальною, так-як предметом спору є немайнове право особи на забудову, а не сама річ.

Зважаючи на перераховані обставини , керуючись статтями 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 одноособове право на безстрокове користування земельною ділянкою загальною площею 352,2 м. кв. по вулиці Посадочній, 20 місті Кіровограді для забудови індивідуального житлового будинку на праві особистої власності.

В решті вимог відмовити. Судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_4