АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія 27 ( І ) суддя Шумська О.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

31 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Неклеси В.І., Остапенко В.О.

при секретарі: Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровсбкої області від 19 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства Державний ощадний банк Українив особі філії Саксаганського відділення №8366 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства Державний ощадний банк Українив особі філії Саксаганського відділення №8366, ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання кредитних договорів недійсними, визнання договору застави припиненим, стягнення збитків, упущеної вигоди та безпідставно отриманого доходу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства Державний ощадний банк Українив особі філії Саксаганського відділення №8366 ОСОБА_6,

представники відповідача за зустрічним позовом відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_8, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Саксаганське відділення №8366 (далі ВАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2, як боржником, та відповідачем ОСОБА_3, як поручителем, зобовязань за укладеним кредитним договором від 09.03.2004 року, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 24.03.2009 року в сумі 120775,62 грн., розмір якої позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також оплатив вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 1195, судовий збір в сумі 1207,76 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В травні 2009 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, та неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в останній редакції позовної заяви просив суд визнати недійсним Додатковий договір №1 від 16 червня 2006 року до Договору відновлювальної кредитної лінії №127 від 09 березня 2004 року, укладений між ним та ВАТ «Ощадбанк»; визнати недійсним Договір відновлювальної кредитної лінії №127 від 09.03.2004 року; визнати недійсним Договір поруки від 16.06.2006 року до кредитного договору; визнати недійсним договір застави зернозбирального комбайну «Домінатор106», 1994 року випуску, д.н. НОМЕР_1, №713 від 09.03.2004 року; стягнути солідарно з ВАТ «Ощадбанк», ОСОБА_5, Відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області майнову шкоду у розмірі 204 354,10 грн.; стягнути солідарно з ВАТ «Ощадбанк» та Відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області упущену вигоду у розмірі 697 440 грн.; стягнути з ОСОБА_5 отриманий ним дохід за експлуатацію комбайна у сумі 57 857,50 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2011 року позовні вимоги ВАТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» заборгованість 120 775, 62 грн., яка складається з суми основного боргу по кредиту в сумі 100 000,0 грн., простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2953,42 грн., пені на суму простроченої заборгованості по кредиту в сумі 16441,37 грн., пені на суму простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 185,03 грн., плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 1195,80 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 207,76 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В задоволенні зустрічний позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2. ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ «Ощадбанк» або залишення їх без розгляду та задоволення зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Порушення норм процесуального права полягає в тому, що суд прийняв до розгляду позовну заяву подану без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України та при ухваленні рішення всупереч вимогам ст. 210 ЦПК України не зазначив мотиви з яких прийшов до висновків, і норми закону, якими суд керувався при ухваленні рішення.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ВАТ «Ощадбанк» або залишити їх без розгляду та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, судом не взято до уваги, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі, оскільки зобовязання за договором поруки до кредитного договору від 09.03.2004 року припинилися з 09 вересня 2007 року; судом безпідставно не застосовано наслідки пропуску позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.528 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства .

Судом першої інстанції встановлено, що 09 березня 2004 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 127, за яким ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 100 000 грн. на строк по 09 березня 2007 року зі сплатою за користування кредитом щомісячно 22% річних.

За умовами договору відновлювальної кредитної лінії, відповідач зобов'язався своєчасно повертати банку заборгованість за кредитом, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом щомісячно до 25 числа.

Відповідно до п. 4.1.1. договору при порушенні зобов'язання по поверненню кредиту та погашенню процентів за користування кредитом, позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі, що розраховується виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним договором відновлювальної кредитної лінії укладено договір поруки від 16.06.2006 року між ВАТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії, банк має право предявити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобовязаний виконати шляхом сплати суми заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, банком, згідно умов договору відновлювальної кредитної лінії та договору поруки, 06.12.2007 року відповідачам направлено вимогу про необхідність сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користуванням кредитом і пені (т. 1 а.с. 25,26).

Вимоги банку відповідачами не виконані, у зв'язку з чим станом на 24 березня 2009 року розмір заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії становить 120775, 62 гривен із розрахунку: сума основного боргу - простроченої заборгованості по кредиту в сумі 100 000, 00 гривень, простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2953, гривні, пені на суму простроченої заборгованості по кредиту в сумі 16441, 37 гривні, пені на суму простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 185, 03 гривень.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, й правомірно стягнув на користь позивача з відповідачів заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії станом на 24.03.2009 року в сумі 120775, 62 грн., включаючи загальну суму заборгованості, проценти за користування кредитом, пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом, плати за вчинення виконавчого напису.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що вона є неналежним відповідачем по справі в звязку з припиненням поруки є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з п. 4.5. договору поруки, сторони домовились про збільшення позовної давності до трьох років для всіх грошових зобовязань Поручителя, в тому числі щодо строку предявлення вимог Кредитором до Поручителя за цим договором, що не суперечить чинному законодавству, а тому ВАТ «Ощадбанк», направивши 06.12.2007 року відповідачу ОСОБА_3 вимогу про погашення простроченої заборгованості боржника ОСОБА_9, діяв в межах строку визначеного сторонами.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ «Ощадбанк», ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання кредитних договорів недійсними, визнання договору застави припиненим, стягнення збитків, упущеної вигоди та безпідставно отриманого доходу суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності позовних вимог, відсутності причинно-наслідкового звязку між діями (бездіяльністю) відділу ДВС, ОСОБА_5 та спричиненням шкоди безпосередньо ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, судом встановлено, що згідно договору застави від 09.03.2004р. ОСОБА_2 передав в заставу рухоме майно - зернозбиральний комбайн «Домінатор-106» (т.3 а.с.174-176).

19 квітня 2007 року приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 вчинив виконавчий напис на предмет застави ( т.1 а.с. 18).

17 липня 2008 року на майно - зернозбиральний комбайн «Домінатор-106» накладено арешт та передано відділом ДВС на відповідальне зберігання ОСОБА_5 з яким укладено відповідний договір зберігання майна (т.3 а.с. 171).

19 жовтня 2010 року ВДВС Софіївського РУЮ було встановлено пошкодження зернозбирального комбайну «Домінатор-106».

23 березня 2010 року відносно державного виконавця Ющака С.В. порушена кримінальна справа за 2 ст. 367 КК України за фактом неналежного виконання своїх службових обовязків щодо здійснення примусового виконання виконавчого напису №3660 від 19.04.2007 року про звернення стягнення з заставного майна за рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором та невжиття відповідних заходів реагування, що призвело до втрати вартості заставного майна, яке належить ОСОБА_2, та спричинення матеріального збитку філії Саксаганського відділення №8366 ВАТ «Державний Ощадбанк України».

22 липня 2010 року постановою Софіївського районного суду державного виконавця Ющака С.В. звільнено від кримінальної відповідальності по ч.2 ст.367 КК України в зв»язку з застосуванням ЗУ «Про амністію» (т.3 а.с.95-96).

29 травня 2010 року відносно ОСОБА_5 порушена кримінальна справа за ч.І ст.388 КК України за фактом пошкодження майна - комбайна Домінатор-106», що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, яке було передане йому на відповідальне зберігання. Потерпілим та цивільним позивачем по даній кримінальній справі визнано ОСОБА_2 (т.3 а.с.212).

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2010р. кримінальна справа направлена прокурору Софіївського району для проведення додатково розслідування, оскільки слідчим не виконано дані прокурорської вказівки, у тому числі не встановлено кому саме і які саме збитки спричинені злочином (т.3 а.с. 211).

Таким чином, оскільки на момент ухвалення рішення вину ОСОБА_5 в пошкодженні майна ОСОБА_2 не встановлено, суд правомірно відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Крім того, як вбачається з видаткових касових ордерів, ОСОБА_2 10.03. 2004р. отримав 55 000,00 грн., 22.03. 2004р. 45 000,00 грн. в рахунок дозволеного кредиту згідно договору №127 (т.3 а.с. 124 -127) , що спростовує доводи останнього щодо укладення Договору відновлювальної кредитної лінії та витікаючи з нього договорів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (надання кредиту), що відповідно до ст.203, ст.234 Цивільного кодексу України є підставою для визнання названих договорів недійсними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровсбкої області від 19 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1