_____________________________________________________________________________
Справа№2-2664/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2011 року, Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини

та визначення способу і форми участі у вихованні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу і форми участі батька у вихованні.

Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 27 грудня 2004 року у них народилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У 2006 році шлюб між ними був розірваний. З 2008 року ОСОБА_2 створює перешкоди у спілкуванні з малолітніми дітьми, ОСОБА_1 у мирному порядку не зміг дійти згоди з ОСОБА_2 щодо визначення способу і форми його участі у спілкуванні та вихованні з малолітніми дітьми у звязку з чим був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Одеської міської ради, та 17 вересня 2010 року був виготовлений висновок, згідно з яким Служба у справах дітей Одеської міської ради вважала за можливе визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей шляхом встановлення систематичних побачень щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Представник позивача просила визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми шляхом встановлення систематичних побачень щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин без присутності матері малолітніх.

Відповідачка позов визнала частково. Вважала за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин за її місцем проживання. У судовому засіданні відповідачка пояснила, що між нею та її колишнім чоловіком дуже напружені та неприязливі стосунки, оскільки одразу ж після народження дітей ОСОБА_1 звернувся з позовом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу у добровільному порядку ОСОБА_1 не сплачував аліменти у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду. При розгляді цієї справи ОСОБА_1 стверджував, що не має постійного заробітку, хоча весь час працював на човнах під закордонними прапорами, однак аліменти були стягнуті у розмірі всього 800 гривень на обох дітей, у звязку з чим вона вимушена самостійно нести витрати на утримання дітей. Крім того, вона зазначала, що у 2008 році мати позивача самовільна без її дозволу забрала дітей з дитячого садочку та не віддавала їх у звязку з чим вона була вимушена звернутися до міліції. Такими діями мати позивача спричинила психологічну травму дітям. Відповідачка також зазначала, що діти позивачу ніколи не були потрібні, цілю подання даного позову є задоволення своїх амбіції та приниження її та її матері. Щодо визначення спілкування ОСОБА_1 без її присутності відповідачка категорично заперечувала з посиланням на те, що останнім часом позивач вживає алкогольні напої у звязку з чим йому не можна довірити малолітніх дітей.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок ради опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 24 січня 2011 року, згідно з яким рада вважала за доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітніми дітьми, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин без присутності матері дитини та інших осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку та її представника, представника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, малолітніх ОСОБА_3, та ОСОБА_4, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що з 16 вересня 2004 року по 21 лютого 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

27 грудня 2004 року у них народилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу малолітні діти залишилися проживати з матірю ОСОБА_2.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Частиною 1,2,3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітніми дітьми, що підтверджується, як поясненнями самої ОСОБА_2, так і письмовими доказами, а саме заявою ОСОБА_2 від 4 лютого 2008 року (а.с.14), в якій ОСОБА_2 заборонила цім особам (ОСОБА_1 позивачу та ОСОБА_5 матері позивача) не тільки забирати дітей з дитячого садочку, а й травмувати дітей своєю присутністю, пояснювальною запискою вихователя ОДНЗ Ясла-садок № 260від 28 серпня 2010 року (а.с.9), в якій вихователь зазначила, що мати малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 не дозволяла батьку та бабусі по батьківській лінії спілкувати з дітьми, неодноразово створювала сварки, та під час перебування батька у відпустці не приводила дітей до дитячого закладу.

При визначенні способу участі одного з батьків суд повинен врахувати: вік та стан здоровя дитини, поведінку батьків, а також інші обставини, які мають значення.

Так,питання щодо визначення способу та участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми розглядалося Службою у справах дітей Одеської міської ради та органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

17 вересня 2010 року Служба у справах дітей ОМР підготувала висновок № 211, згідно з яким: за можливе визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей шляхом встановлення систематичних побачень щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин.

24 січня 2011 року дане питання розглянуто радою опіки та піклування КРА ОМР, та винесений висновок, згідно з яким вважається за доцільне визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей шляхом встановлення систематичних побачень щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин без присутності матері малолітніх та інших осіб.

Відповідачка категорично заперечувала проти встановлення побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми без її присутності, з посиланням на те, що, по-перше - позивач вживає алкогольні напої у звязку з чим не можливо довірити йому дітей, по-друге згідно з висновком спеціаліста від 2 лютого 2011 року дитячий психолог рекомендувала відновити побачення з батьком у присутності матері щонеділі половині доби, починаючи з мінімального часу спілкування.

Також у судовому засіданні були опитані малолітні ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Малолітня ОСОБА_4 категорично заперечувала проти спілкування з батьком, казала, що вона йому не потрібна та бабусю по батьківській лінії назвала сторонньою людиною. Малолітній ОСОБА_3 не заперечував проти спілкування з батьком у присутності матері.

Так, відповідачкою в якості доказу наданий висновок дитячого психолога ОСОБА_6 від 2 лютого 2011 року, яка також була допитана у судовому засіданні.

У даному висновку, дитячий психолог вважала за доцільне відновити спілкування малолітніх дітей з батьком дитини щонеділі в присутності матері дітей, починаючи з мінімального часу спілкування. Також суд вважає за необхідне зазначити, що психолог у висновку зазначила, що нервова нестабільність матері напряму впливає на стан дітей.

Також дитячий психолог ОСОБА_6 за ініціативою суду, була запрошена до судового засідання та була присутня під час бесіди з малолітніми дітьми, та вона пояснила, що діти перелякані, кажуть словами дорослих людей, та відчувається, що їх думка сформована на підставі думки дорослих, з якими вони проживають, вважала, що сторонам необхідно мирним шляхом домовитися щодо участі батька у вихованні дітей.

На думку суду відповідачка не надала суду ніяких доказів тому, що ОСОБА_1 не здатний здійснювати належний догляд за малолітніми дітьми, що побачення та спілкування з дітьми по місцю проживання позивача буде якимось чином негативно впливати на здоровя та поведінку дітей та на їх психічний стан.

Крім того суд вважає за не доцільним визначати спілкування батька ОСОБА_1 з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності матері малолітніх ОСОБА_2, оскільки між позивачем та відповідачем неприязливі стосунки, між ними постійно виникають сварки, та на думку суду це буде перешкоджати батькові встановити контакт з малолітніми дітьми.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що матір малолітніх дітей ОСОБА_2 також працює на човнах під іноземним прапором, та у разі встановлення графіку спілкування батька з дітьми у присутності матері, то під час перебування матері дітей у рейсі, дана обставина буде унеможливлювати спілкування батька з дітьми, та відповідно виконання рішення суду

Враховуючи всі вищепереличені обставини, суд вважає за можливе визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкування з малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, без присутності матері малолітніх ОСОБА_2 та інших осіб.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України ст. 159 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня щосуботи з 10 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, без присутності ОСОБА_2 та інших осіб.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Калініченко Л. В.