АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Романюк М.М., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та про визнання права власності на частку в сумісній власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивачі звернулися до суду з таким позовом, в якому уточнюючи свої позовні вимоги в ході розгляду справи просили суд на підставі ст.215 ЦК України визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будинку № 14 по вул. МОПРА в м. Дніпропетровську, укладений 31 серпня 2005 року між ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_8, і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром № 3563, та перевести на них права і обовязки покупця за вказаним договором по 1/6 частині цього будинку і земельної ділянки, посилаючись на те, що це майно було придбано за кошти від продажу приватизованої ними у 1998 році квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2011 року в задоволені позову відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на користь держави 103,15 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та задовольнити їх позовні вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 травня 1998 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартири АДРЕСА_1, яка за їх домовленістю 22 серпня 2003 року була продана ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу з дозволу на укладання цієї угоди органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради за 25000 грн., які продавці отримали кожен в рівних частинах у покупця до підписання цього договору, що підтверджується виданою на прохання ОСОБА_2 довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_11 від 11.02.2011 р. та п.2 цього договору, який підписаний всіма сторонами договору, у тому числі і позивачкою, а також поясненнями ОСОБА_7 про існування між колишніми членами родини домовленості щодо продажу вказаної квартири і розподілу отриманих від цього коштів між усіма порівну, після чого позивачі придбали автомобіль марки «Камаз» та переїхали мешкати на вул. Яснополянську у м.Дніпропетровську, що не заперечувала сама позивачка у судовому засіданні.

На підставі договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2005 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_12 59/100 частин будинку з приватизованою земельною ділянкою по вул. Євпаторійській, 11 в м. Дніпропетровську, які за договорами купівлі-продажу від 14 грудня 2005 року нею були продані ОСОБА_13.

31 серпня 2005 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_8, був укладений договір щодо продажу ОСОБА_5 належного ОСОБА_8 будинку № 14 по вул. МОПРА в м. Дніпропетровську за 25615 грн..

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За статею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проте в судовому засіданні позивачі будь-яких доказів про купівлю ОСОБА_5 будинку № 14 по вул. МОПРА в м. Дніпропетровську за їх гроші не надали, а заявляючи позовні вимоги про визнання укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 за довіреністю від імені продавця ОСОБА_8 договору купівлі-продажу цього будинку частково недійсним і переведення на них прав та обовязків покупця за вказаним договором по 1/6 частині будинку і земельної ділянки з підстав порушення цим договором їх законних прав на спірне майно не врахували вимог ч.3 ст.238 ЦК України, відповідно до якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. При цьому вважаючи себе покупцями спірного будинку нарівні з ОСОБА_5 позивачі вимог про визнання такого правочину в цій частині удаваним на підставі ст.235 ЦК України у встановленому порядку не предявляли.

За таких обставин, дійшовши правильного висновку про безпідставність і недоведеність заявлених позовних вимог суд обґрунтовано на підставі ст.ст.203,215,655 ЦК України відмовив в їх задоволені.

Доводи позивачів у скарзі про залишення судом без уваги всіх обставин та доказів в підтвердження надання ними своїх коштів для придбання спірного будинку не відповідають матеріалам справи і фактично зводяться до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. А посилання скаржників на відсутність у відповідачів своїх коштів для придбання спірного майна є лише їх припущенням, на якому не може ґрунтуватися рішення суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: