АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/584/2012 Головуючий у І інстанції Лазаренко В.В.
Доповідач Рубан С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Шиманський В.Й., Слюсар Т.А.

при секретарі Чайці І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого

2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», 3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інеса Володимирівна про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального органу ТверськаІнесса Володимирівна, про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011 року про відмову у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання позивач, представник позивача, представник відповідача та третя особа не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, що 25 березня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №BL 2127 та додаткову угоду до нього за №BL 2127-П за умовами якого ВАТ «Універсал Банк» зобов'язався надати кредитні послуги у валюті, визначеній в Договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 150 000 дол. США у порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, на термін не пізніше 01 березня 2028 року.

Згідно п. 1.1.1 генерального договору про надання кредитних послуг №BL 2127 умови і порядок надання, сума строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору. Договором, за відповідних умов, також встановлено необхідність здійснення і інших платежів (комісій, штрафних санкцій, страхування кредиту тощо).

Пунктом 3.1 Додаткової угоди від 25.03.2008 р №BL 2127 передбачено, що за користування кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 13% річних.

Додатковою угодою. №BL 2127-П1 передбачено, що за користування коштами понад встановлений термін, процентна ставка встановлюється в розмірі 26% річних, а також, що підвищена процентна ставка не застосовується, а застосовується процентна ставка у розмірі 0,0001% річних, якщо погашення простроченої заборгованості за цією індивідуальною угодою відбулося до п»ятого числа місяця (включно), за умови, що таке п»яте число припадає на робочий день, або останнього робочого дня (включно), який передує п»ятому числу місяця, за умови, що таке п»яте число припадає на вихідний, святковий день.

В подальшому до генерального договору про надання кредитних послуг №BL 2127 додатково укладались дві додаткові угоди: додаткова угода №1 від 22 лютого 2010 року та Додаткова угода №2 від 22 лютого 2010 року, за якими збільшувались процентні ставки.

В забезпечення виконання зазначених вище договірних зобов'язань між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання недійсними генерального договору про надання кредиту та додаткових угод до нього, суд першої інстанції вірно виходив з того, що при укладенні оспорюваного договору сторони домовились про всі його істотні умови, генеральний договір про надання кредиту та додаткові угоди до нього підписані сторонами з дотриманням норм закону, без будь-яких застережень з боку позивача щодо умов на яких він укладається, тобто всі умови визначені угодами відповідали волевиявленню сторін, зокрема і позивача, на момент їх укладення, а також вірно відмовив в задоволенні позову в частині визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна (з додатковою угодою до нього), оскільки договором поруки забезпечене виконання за кредитним договором, який є чинним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди всіх істотних умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що генеральний договір про надання кредитних послуг №BL 2127 має бути визнаний недійсним оскільки на момент укладання цього договору у банку не було індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій колегія суддів не може прийняти до уваги виходячи із наступного.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного Банку України від 14 жовтня 2004 року №483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року №1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

ПАТ «Універсал Банк» є уповноваженим банком, що у встановленому НБУ порядку отримав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: