Справа №2-2230/2011 р.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2011 р. Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
головуючого, судді - Тарасенко О.В.
при секретарі - Каранаух В.В.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,-
19.05.2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди до пАТ Євраз ОСОБА_4/далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно з ПАТ 192 000 грн. моральної шкоди, у звязку з отриманими професійними захворюваннями на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.
В обґрунтування вказує, що він працював на шахті ЮвілейнаАТ Суха Балка(зараз ПАТ Євраз ОСОБА_4) з 28.03.1997р. по 31.03.1998р. підземним гірничим майстром дільниці №5, з 31.03.1998 року по 17.09.1998р. начальником підземної дільниці №5, з 07.09.1998р. по 04.01.2002р. підземним гірничим майстром дільниці №16. Працюючи на різних підземних дільницях АТ Суха Балка( зараз ПАТ Євраз ОСОБА_4) позивач виконував роботи, які згідно санітарно-гігієничної характеристики про умови праці № Ф 2/2-398 від 13.07.2004р.,№2/2-2113 від 07.07.2009р. . підготовленої Тернівською райСЕС, характеризувалися впливом на організм пилу фіброгенної дії, концентрацією якого перевищували гранично-допустимі, а також шуму, рівні якого перевищували ГДР.
Позивачем отримано хронічне обструктивне захворювання легенів та нейросенсорна приглухуватість, професійні захворювання відповідно до акту розслідування повязані з виробництвом, виникли з вини роботодавця.
Згідно первинного огляду 10.02.2010р. позивачу встановлена ступінь втрати професійної працездатності 35% з 08.02.2010р безстроково (25%- хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт І-ІІ ст., емфізема легенів І-ІІ ст., легенева недостатність першого-другого ст.); 10%-нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху) .
Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив професійної працездатності, виконуючи на протязі 5 років роботи в важких та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювання він неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь яку роботу, він відчуває постійний біль в грудній клітині, йому важко дихати, страждає від приступів задухи, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, позбавлений дозвілля що порушує його нормальні життєві звязки, просить стягнути з ПАТ 192 000 грн. моральної шкоди.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник ПАТ позов не визнала, вказує, що у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач посилається на ст.1167 ЦК України, ст.153, 237-1 КЗпП України, він хоча і перебував в трудових відносинах з ПАТ, але шкода заподіяна працівникові при виконанні трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки позивач є застрахованою особою, то в даному випадку діє законодавство про страхування спеціальний Закон України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань , і відповідальність несе страховик Фонд. У звязку зі змінами у вказаний закон, він не передбачає обовязку Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, відсутній такий обовязок і в роботодавця. Крім того позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду за вирішенням трудового спору відповідно до ст.233 КЗпП України. Позивач свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, був попереджений та обізнаний з вказаними умовами, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, що також вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.
Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_4 встановлено поясненнями сторін, трудовою книжкою, актом розслідування хронічного професійного захворювання, що позивачу встановлені хронічні професійні захворювання (25%- хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт І-ІІ ст., емфізема легенів І-ІІ ст., легенева недостатність першого-другого ст.); 10%-нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху)). Всього втрата професійної працездатності складає 35% з 08.02.2010р. безстроково.(а.с.8-11,13, 19-26).
3 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.
Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту єч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_3 внаслідок отриманних професійних захворювань, втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.
Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обовязок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Позивачу ОСОБА_3 як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, санітарно-гігієничної характеристики умов праці , встановлено хронічні професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень, пиловий бронхіт, емфізема, нейросенсорна приглухуватість. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, несприятливі умови праці: пил, шкідливі речовини, шум, фізичне перенапруження. Позивач працював на шахті ЮвілейнаАТ Суха Балка(зараз ПАТ Євраз ОСОБА_4) з 28.03.1997р. по 31.03.1998р. підземним гірничим майстром дільниці №5, з 31.03.1998 року по 17.09.1998р. начальником підземної дільниці №5, з 07.09.1998р. по 04.01.2002р. підземним гірничим майстром дільниці №16. Працюючи на різних підземних дільницях АТ Суха Балка( зараз ПАТ Євраз ОСОБА_4) я виконував роботи, які згідно санітарно-гігієничної характеристики про умови праці № Ф 2/2-398 від 13.07.2004р.,№2/2-2113 від 07.07.2009р. . підготовленої Тернівською райСЕС, характеризувалися впливом на організм пилу фібро генної дії, концентрацією якого перевищували гранично-допустимі, а також шуму, рівні якого перевищували ГДР.
Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає безпідставним, так як відповідно до ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманих захворювань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
Таким чином суд враховує, що позивачу загалом встановлено 35% стійкої втрати професійної працездатності, два професійні захворювання, характер захворювань, повязаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в грудній клітині, фізичних і моральних страждань позивача в звязку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. А також суд враховує стаж роботи позивача у ПАТ Євраз ОСОБА_4
Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами , необхідності постійного лікування в тому числі і санаторно-курортного, позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач в 192 000 грн. завищеною.
На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 Балкана користь ОСОБА_3 15 000 /пятнадцать тисяч/ грн. моральної шкоди.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: