Справа № 2-504/11
(провадження № 2/2113/3091/11)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2011 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Марків Т.А.,

при секретарях Діденко С.А., Яковлєвій A.B.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Вимоги мотивовано тим, що в 30 червня 2010 року між відповідачем (позикодавець) та позивачем (позичальник) укладений договір позики грошей в сумі 35 000 грн. Дану позику ОСОБА_1 не одержував, зміст розписки не відображає справжніх намірів та не відповідає його внутрішній волі, ОСОБА_2 - не є субєктом підприємницької діяльності, який згідно Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» має право на надання позики на суму більшу 50-тикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для визнання договору недійсним.

В судовому засідання позивач, його представник на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові. Повідомили, що розписка про одержання грошей за договором, позивачем написана під тиском з боку відповідача та внаслідок її погроз фізичною розправою.

Підстави позову, в передбаченому ч. 2 ст. 31 ЦПК України, порядку позивачем не змінювались.

Відповідач, її представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що гроші за договором позивачем одержані, а договір підписаний та розписка видана позивачем добровільно.

Вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 30 червня 2010 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір позики (далі - договір), відповідно до якого позикодавець надала у позику позичальнику 35 000 грн. строком до 01 листопада 2010 року.

На виконання п. 1 договору та підтвердження одержання позики 30 червня 2010 року ОСОБА_1 видано розписку про одержання від позикодавця грошей в сумі 35 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що влітку 2010 року він був присутній в якості свідка при укладені між сторонами та підписання ними договору в нотаріальній конторі м. Каховка. Тиск на позивача не здійснювався, сумнівів у свободі його волевиявлення на укладення договору не виникало.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 заперечувала факт добровільності укладення договору, повідомивши, що вказана в договорі сума не є боргом, грошові претензії відповідача до позивача виникли в результаті спільної діяльності з вирощування сільськогосподарської продукції. Насправді грошей в ОСОБА_2 ОСОБА_1 не позичав, розписка та договір складені через погрози позивачу фізичною розправою з боку відповідача.

За результатами дослідчої перевірки заяви ОСОБА_2 про погрозу ОСОБА_1 їй фізичною розправою дільничним інспектором Каховського РВ УМВС України 04 листопада 2010 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Аналогічне рішення прийняте й 15 травня 2011 року оперуповноваженим Каховського РВ УМВС України в Херсонській області за заявою ОСОБА_1 від 03 листопада 2010 року, в якій він повідомляв про те, що в червні 2010 року невідомі йому особи під час написання розписки погрожували фізичною розправою.

Поданий позивачем аудіозапис конфлікту ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та іншими особами суд до уваги, оскільки дата, час і місце зафіксованої в ньому розмови невідомі, а її звязок із укладеним договором та виданою ОСОБА_1 розпискою не доведені.

Чинним цивільним законодавством (ч. З ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобовязання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми.

Одержання ОСОБА_1 грошей за договором, згідно ч. 2 ст. 545 ЦК України, підтверджується відповідною розпискою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для визнання договору позики недійсним - доказів безгрошовості розписки суду не надано.

Твердження позивача, його представника щодо написання розписки під тиском суд до уваги не приймає, оскільки вимоги про визнання договору недійсним заявлені не з підстав укладення його під впливом насильства.

При цьому суд вважає, що ОСОБА_2 мала право виступати позикодавцем за даним договором.

Даних про те, що дії ОСОБА_2 щодо надання позики ОСОБА_1 спрямовані на одержання прибутку або вчинені з метою збереження реальної вартості фінансових активів (у звязку із чим, в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», можна було б вважати фінансовою послугою), не надано

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України, ст.ст. З, 11 - 16, 202 - 207, 215, 509 - 510, 526, 530, 545, 1046 - 1047, 1049 ЦК України,

ст.ст. 3 - 11, 57 - 61, 88, 212 -215 ЦПК України,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. А. Марків