Номер справи місцевого суду: 22-ц - 1701/11
Головуючий у першій інстанції Пушкарський
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2011 року м. Одеса

Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Гірняк Л. А.

Суддів : Плавич Н.Д., Кварталові А.М..

При секретарі: ГраненкоА.А.

За участю представника апелянта-Харітонової О.Є.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси апеляційну скаргу прокурора м. Іллічівськ Одеської області в інтересах територіальної громади м. Іллічівська в особі Іллічівськом міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Іллічівськом міської ради Одеської області,

-про визнання права власності на дачний будинок

ВСТАНОВ И Л А:

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовною заявою в котрій зазначав, що він являється членом Громадської організації „Клуб рибалок аматорів Іллічівського Морського торгівельного порту, котрому зі складу орендованої землі було виділено 0,0090 га. На вказаній земельній ділянці за власні кошти він побудував будинок пл. 128,8 кв.м. Будівництво було здійснено за згодою та з дозволу громадської організації „Клуб рибалок-аматорів Іллічівського Морського торгівельного порту, однак без належного на те дозволу від місцевих контролюючих органів. Посилаючись на те ,що самовільно збудований дачний будинок відповідає правилам будівельним нормативів, придатний для експлуатації ,у відповідності до вимог ст.376 п.5 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на дачний будинок,пл. 128,8 кв.м., розташований в Одеській області м. Іллічівська дорога,2 рядії буд.7-В.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року позов задоволено. Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, село Бурлача Балка,вул..Чорноморська дорога. 2,ряд 11, будинок 7-В,як дачний будинок загальною площею 128,8 кв.м.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, земельна ділянка під будівництво дачного будинку не відводилась, договір оренди сплив 14.11.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявивсь, відповідно до довідкового листа його представник, котрий діяв в межах свої повноважень, відповідно до доручення повідомлений про час та місце судового засідання належним чином.

У відповідності до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача. вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що у відповідності до вимог ст.376 ч.5 ЦК України, що на вимогу власника (користувача)земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Проте, з таким висновком районного суду погодитись не можна оскільки суд дійшов його в наслідок порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до принципів ст.ст.13 і 41 Конституції України, від імені Українського роду права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Право органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності зі ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної га державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно зі ст.12 того ж Кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад;

передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Також, у відповідності до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції місцевих рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

З відповідним зверненням про виділення земельної ділянки для будівництва дачного будинку позивач до Іллічівської міської ради не звертався.

Надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно є обов'язковою умовою для виникнення права власності на це збудоване майно.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку згідно ст.125 Земельного кодексу України (в редакції 2002 р.) виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі ( на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації заборонено.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивач є неналежним користувачем земельної ділянки, оскільки земельна ділянка не надана у власність та в користування відповідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, позивачем не представлено ніяких доказів законності користування чи володіння земельною ділянкою, розташованою за адресою: с.Бурлача Балка, вул.Чорноморська дорога, 2, ряд 11, буд.№7-В.

За таких обставин, змінивши цільове призначення земельної ділянки та визнавши право власності на садовий будинок без виділення позивачеві земельної ділянки під будівництво садового будинку районний суд помилково прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог.

Судова колегія з підстав ст.309 ч.І п.3,4 ЦПК України приходить до висновку про скасування судового рішення з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах.

Керуючись ст. 307 ч.І п.2; 309 ч.І п.3,4 ; 316; 317; 319 ЦПК України, судова

колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора м. Іллічівськ Одеської області в інтересах територіальної громади м. Іллічівська в особі Іллічі івської міської ради задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Іллічівськом міської ради Одеської області, про визнання права власності на самочинно збудований дачний будинок-відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: Гірняк Л.А.

СУДДІ:

ОСОБА_2

ОСОБА_3