РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2011 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семенова О.А.,

при секретарі - Кравченко М.А.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третіх осіб - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іллічівська Одеської області довільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 , в особі ОСОБА_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстройплюс» про зобов' язання виконати умови договору, надати житлові приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в особі ОСОБА_1 ззернулися до ТОВ «Укржистрой плюс» (далі - Товариство) та Іллічівської міської ради Одеської області та Головного управління юстиції в Одеській області, з позовом про зобов`язання виконати умови договору, стверджуючи, що між Іллічівською міською радою Одеської області (далі - Рада) та відповідачем 07 квітня 2005 року укладений договір про співробітництво, за умовами якого Рада зобов`язалася передати відповідачу в оренду земельну ділянку для будівництва жилих будинків, а відповідач зобов`язався надати громадянам, які проживають в самочинних будівлях на цієї земельній ділянці житло, зокрема, позивачам. Подалі вимоги залишали тільки відносно Товариства та, уточнивши позов, просять зобов`язати Товариство виконати надати їм ізольоване жиле приміщення рівноцінне за кількістю кімнат займаному житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: квартиру у м.Іллічівську, зі складом двох житлових кімнат, житловою площею не менш 54,6кв.м. та відповідала вимогам ст.382 ЦК України.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, подалі остання в судове засідання не прибула надавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача, ОСОБА_4 , вимоги не визнав, посилаючись на відсутність відомостей чи знаходиться знесена будівля позивачів на той земельній ділянці яка передана у користування Товариству, відсутні відомості щодо тотожності адреси самочинної будівлі адресі земельної ділянки, яка була надана в оренду Товариству. Крім того, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, так як нема для нього правових підстав, враховуючі, що він раніше використав своє право на отримання безоплатного житла від Держави та за адресою самочинного будинку не був зареєстрований.

Представник третіх осіб, Іллічівськоїміської ради Одеської області та виконкому Іллічівської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 , які були залучені до справи, в судовому засіданні вимоги за позовом підтримав. Підтвердив, що знесена будівля позивачів знаходиться на той земельній ділянці яка передана у користування Товариству, що підтверджується матеріалами справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2005 року між Радою та Товариством укладений договір про співробітництво, згідно углов якого, Рада зобов`язалася передати Товариству земельну ділянку для будівництва жилих будинків, а Товариство, згідно п.2.2.2. договору зобов`язалося надати громадянам, які проживають в будівлях, розташованих на цій земельній ділянці, житлову площу для відселення, в тому числі, громадянам, які проживають в споруді № НОМЕР_1 (а.с.8-9).

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (малолітня дочка ОСОБА_1 ) зареєстровані за умовною адресою: АДРЕСА_2 (а.с.69,70,153), ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_1 , не має реєстрації (а.с.43,152).

Адреса вказаної будівлі в 2008 році змінено на: АДРЕСА_1 (а.с.51-54).

Місце знаходження будівлі позивачів по АДРЕСА_2 , саме на той земельній ділянці по АДРЕСА_3 , яка була передана Товариству в оренду та проживання позивачів в цієї будівлі встановлено рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 вересня 2008 року за позовом Товариства до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, виселення та хвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2009 року (а.с.31-34,160-165). Крім того, проживання відповідачів у вказаної будівлі підтверджується медичною карткою, довідками, запрошеннями на вибори (а.с.47,48,104).

Іншого житла на праві власності за позивачами не зареєстровано (а.с.44,45,150,154).

ОСОБА_2 мав на праві власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 21,2 кв.м, житловою - 11,1кв.м., яку відчужив у 2001 році (а.с.159,169).

Згідно рішення Господарського суду Одеської області від 30 серпня 2010 року набуло чинності 09 листопада 2010 року), за позовсм Товариства розтлумачено п.2.2.2. вказаного договору про співробітництво, а саме, що Товариство повинно передати житлову глопу у власність для відселених громадян, в тему числі, які мешкають у будові № НОМЕР_1 , розташованих на відведеній Товариству земельній ділянці (а.с.135-137).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що позивачі разом проживали у вказаному самочинному будинку.

Згідно чч.1,2 ст.636 ЦК України та ч.1 ст.160 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення вказаного договору) договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі; виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюється законом.

Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно п.17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україні (затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470) громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно ч.1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.628 та ч.1 ст.610 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сипи, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.ст.10,27,60 ЦПК України стороны, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення Товариства, що ОСОБА_9 , не має право на отримання житла тому, що штучно погіршив свої житлові умови, шляхом відчуження майна, яке мав у власності, спростовується тим, що з часу відчуження пройшло більше п`яти років і він має право в загальному порядку претендувати на отримання житла.

Твердження Товариства, що ОСОБА_2 не має право на отримання житла, у зв`язку з тим, що він не проживав у спірному будинку, спростовуються матеріалами справи, а, виходячи з положень Конституції про гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця проживання, сама по собі наявність чи відсутність реєстрації не може бути підставою для визнання того, чи проживає він за певною адресою чи ні.

Факти місцязнаходаженнями самочинної будівлі та проживання в неї позивачів встановлено відповідними рішеннями судів та не потребує доказування.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині зобов`язання Товариства передати у власність позивачам житлової площі для відселення, відповідно до норм діючого законодавства.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 213, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в особі ОСОБА_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстройплюс» про зобов`язання виконати умови договору, надати житлові приміщання - задовольнити частково.

Зобов`язати ТОВ «Укржистрой плюс» надати ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_7 у власність житлову площу для відселення, відповідно до норм діючого законодавства.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня наступного за проголошенням цього рішення.

Суддя