Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року м.Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивача звернувся до відповідачки з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачка його колишня дружина, яка проживала разом з ним та їх дочкою за адресою м. Лисичанськ. вулю. Ульянових, 4 кв.11. Ця квартира були видана його матері ОСОБА_3 на підставі ордеру № 207 від 09.01.1996 року. 30.09.2010 року шлюб з відповідачкою він розірвав. Відповідачка після розірвання шлюбу, переїхала проживати до своєї матері і з 01.06.2010 року в цій квартирі разом з донькою не проживають. На них нараховуються комунальні послуги, які відповідачка не оплачує. Добровільно знятися з реєстрації колишня дружина разом з донькою не бажає. Оскільки відповідачка не проживає в цій квартирі більше встановленого законом шестимісячного строку без поважної причини, просив визнати її такою, що втратила право на користування житлом.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про що надав суду відповідні докази. Доповнив, що після розірвання шлюбу 30.09.2010 відповідачка поїхала до Воронежа на заробітки. Під час ремонту в квартирі у 2010 році він поміняв замки на дверях, ключі від квартири відповідачці не давав,бо вони їх не просила.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житлом, оскільки вже більше місяців вона не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні 24.10.2011 року позов не визнала. Пояснивши, що у шлюбі з позивачем перебувала з 18.08.2001 року, мають доньку Вікторію ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вживав спиртні напої, потім у нього з»явилась інша жінка, тому вона вимушена була піти від нього. Тимчасово проживала у ОСОБА_5, за адресою м. Лисичанськ, вул. Київська, 41 з дитиною . 18.07.2010 року вимушена були поїхати на заробітки до Воронежа, оскільки знайти роботу в місті не могла, договорившись з позивачем, що вона не буде звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів, а дитини буди проживати разом з позивачем. 06.10.2011 року повернулась до м. Лисичанська, а позивач подав до суду цей позов. Комунальні послуги вона дійсно не оплачує, бо позивач не пускає її проживати в квартирі, забрав ключі від квартири.

Суд досліджує надані докази: копія паспорту позивача, копія ордера № 207 від 09.01.1996 року, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка з місця проживання, довідка з паспортної служби, копії квитанцій про оплату за комунальні послуги.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що ОСОБА_2 з літа 2010 року не проживає разом з ОСОБА_1. Про це йому відомо, бо він спілкується з позивачем та його матрі»ю. В квартирі були тільки його мати та дитина.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задовленню.

Відповідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї відсутні з поважних причини понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру від 09.01.1996 року № 207 ОСОБА_3 на складі сім»ї з 2 чоловік була надана квартира АДРЕСА_1 (а.с.7). Відповідно довідки паспортного столу в цій квартирі прописані позивач, відповідачка та їх донька Вікторія ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач та відповідачка перебували у шлюбі, який було розірвано 30.09.2010 року ( а.с.8).

У зв»язку з відсутністю роботи в м. Лисичанську відповідачка вимушена були виїхати на заробітки до м. Вороніжа, про що не заперечував позивач. Таким чином суд вважає, що причина її не проживання в цій квартирі більше ніж 6 місяців є поважною. Крім того, у судовому засіданні позивач пояснив, що він поміняв замки на дверях квартири, ключі від нового замка відповідачки не давав, що також є поважною причино не проживання її в спірній квартирі. Таким чином суд вважає, що відповідачка не втратила право користування спірною квартирою, бо не може користуватися нею з поважних причини, а тому у задоволені позову позивачу слід відмовити за небгрунтованістю .

На підставі ст. 71, 72 ЖК УРСР, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити за небгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: