Новомиколаївський районний суд Запорізької області
Справа № 2-п- /0817/2/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2011 року смт Новомиколаївка

головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новомиколаївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Запорізького міського фонду підтримки підприємництва до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2011 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Запорізького міського фонду підтримки підприємництва задоволені у повному обсязі.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не з'явилася в судове засідання по поважній причині, так як вона хворіла на час ухвалення рішення, а також, не вказуючи на незаконність чи необґрунтованість заочного рішення, зазначила, що сума її заборгованості складає не 55831,16 грн., а 45121,16 грн., так як вона з липня 2007 року по червень 2011 року сплатила позивачу 10710 грн.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення представник позивача заперечував проти її задоволення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про відкладення розгляду заяви у зв'язку із знаходженням у відпустці. На думку суду знаходження відповідача, який є фізичною особою, у відпустці за місцем роботи, не є поважною причиною неявки в судове засідання. У зв'язку з цим суд розглядає заяву про перегляд заочного рішення, згідно ч. 1 ст. 231 ЦПК України, у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Заочне рішення, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше справа була призначена до розгляду на 21 липня 2011 року. В судове засідання з'явилися як представник позивача так і відповідач. У вказаний день було розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, заперечуючи проти позову, докази, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень, суду до початку розгляду справи по суті не надав.

Розгляд справи було відкладено до 05 вересня 2011 року за клопотанням сторін, для надання їм строку для укладення мирової угоди.

05 вересня 2011 року відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд не прийняв як доказ поважності причини неявки відповідача в судове засідання, листок непрацездатності відповідача в період з 02 по 04 вересня 2011 року. Докази неможливості явки до суду 05 вересня 2011 року відповідач не надав.

Також, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки як під час підготовчої частини судового засідання, так і при розгляді справи по суті (а.с. 30).

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідач і при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Предметом спору у вищевказаній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить відповідачу, у зв'язку з невиконанням ним взятих на себе договірних зобов'язань та наявністю заборгованості за договором фінансування.

Факт укладення між сторонами вищевказаного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, було встановлено рішенням господарського суду Запорізької області від 17 березня 2010 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізького міського фонду підтримки підприємництва 55831,16 грн. заборгованості та 788,62 грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, посилання відповідача на те, що сума заборгованості складає не 55831,16 грн., а 45121,16 грн., так як відповідач з липня 2007 року по червень 2011 року сплатив позивачу 10710 грн. не впливають вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення вказаної заборгованості.

До того ж відповідачем суду не було надано доказів, які підтверджують сплату вказаних сум, а також їх призначення.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.Б.Шиш