Справа № 2-516/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 рокум. Городище

Городищенський районний суд

Черкаської області

суддіПодороги Л.В.

за участю секретаряГудзь І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька», за участю в справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору: Орловецької сільської ради, Городищенського районного відділу Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», відділу Держкомзему в Городищенському районі Черкаської області, про розірвання договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем 12.09.2006 року.

У обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 12.09.2006 року, він уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору він передав у користування ТОВ «Птахофабрика Орловецька» земельну ділянку площею 2,49 га, що розташована на території Орловецької сільської ради Городищенського району. Земельна ділянка належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 148558, виданого 23.09.2004 року.

За умовами п.9 договору оренди землі, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі в розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься у строки з 15 липня по 31 грудня кожного року. Розмір орендної плати, згідно п.13 договору, змінюється залежно від змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, та у випадках, передбачених Законом.

Не зважаючи на умови договору, відповідач за 2010 рік взагалі не провів належні розрахунки за оренду землі і, з огляду на вказане, позивач звернувся з даним позовом, який просить задовольнити, розірвавши договір оренди землі від 12.09.2006 року, укладений між ним та відповідачем та стягнути з відповідача орендну плату за 2010 рік в сумі 16191 грн. 96 коп., пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення, з 01.01.2011 року по день постановлення рішення.

У судовому засіданні, позивач, свої вимоги підтримав посилаючись на підстави наведені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що ніяких правових підстав розривати договір оренди земельної ділянки від 12.09.2006 року, у позивача немає. При цьому пояснив, що орендна плата за використання земельної ділянки позивача, сплачувалась відповідно до умов зазначеного договору та діючого земельного законодавства. При цьому, з часу набрання законної сили Указом Президента України «Про невідкладні заходи, щодо захисту власників земельних ділянок і земельних часток (паїв)» від 19.08.2008 року, №725/2008, орендна плата позивачу, за ініціативою відповідача, всупереч вимогам п.9 діючого договору, без укладення додаткових угод, сплачувалась в розмірі 3 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. На пропозицію відповідача, до закінчення діючого договору, укласти договір оренди на новий строк з орендною платою в розмірі 3 відсотків, позивач відмовився.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орловецької сільської ради в судове засідання не з'явився надавши заяву про слухання справи за його відсутності, з позовними вимогами згідні.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований, а тому до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що 12.09.2006 року позивач, уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки розміром 2,49 га, належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 148558 від 23.09.2004 року, строком на пять років. Відповідно до вимог ч.3. ст. 640 Цивільного Кодексу України, ч.2,3 ст.125 Земельного Кодексу України, ст.18 Закону України "Про оренду землі", п.45 Договору, спірний договір оренди набув чинності з 30.11.2007 року, тобто, з дати його державної реєстрації, а тому його дія закінчується 30.11.2012 року.

За умовами п.9 вказаного договору оренди землі, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі в розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації.

Згідно зі 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству.

Договір між сторонами укладено 30.11.2007 року, тобто, у період дії Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5%, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обовязковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому на думку суду, змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Таким чином, позивач, посилаючись на положення нормативно-правового акту, дія якого на спірні правовідносини не поширюється, помилково вважає, що у відповідача на підставі цього нормативного акту виник обов'язок самостійно внести зміни до договору оренди та збільшити розмір орендної плати до 3 % величини нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач, в 2010 році звертався до позивача з пропозицією, чого в судовому засіданні останній не заперечував, переукласти діючий договір оренди та встановити орендну плату в розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, суд вважає, що посилання позивача на невідповідність розміру орендної плати в діючому договорі оренди приписам Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008, як на підставу розірвання договору, є необґрунтованими.

Щодо посилання позивача, як на підставу розірвання договору на те, що відповідач не враховує індексацію грошової оцінки земельної ділянки від якої залежить розмір орендної плати, то суд вважає, що вони, також є необґрунтованими, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами. Так, згідно довідки №6661/01-08 від 04.08.2010 року, виданої відділом Держкомзему у Городищенському районі, нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) по Орловецькій сільській раді (колишнє КСП «Мічурінець») з коефіцієнтом інфляції 3,20, в 2010 році, становила, зокрема рілля - 20298 гривень 82 копійки. Виходячи з нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) в розмірі 20298 гривень 82 копійки та розміру орендної плати за договором в 1,5 відсотка від зазначеної оцінки землі, орендна плата в грошовій формі за 2010 рік без відрахування 15 відсотків податку з доходу фізичних осіб, мала б скласти 304 гривні 48 копійок і позивач мав би отримати, в перерахунку на натуральну форму оплати, менше 300 кілограм пшениці. Однак, згідно зі списком пайщиків, які отримали орендну плату, позивач, за 2010 рік, в рахунок орендної плати, отримав 300 кілограм пшениці, про що сам підтвердив в судовому засіданні. та 517 грн. 62 коп.. Стільки ж кілограм пшениці, та 488 грн. 67 коп. позивач, отримав в рахунок орендної плати і за 2009 рік, чого, також, не заперечував в судовому засіданні. Зазначені обставини підтверджують пояснення представника відповідача про те, що відповідач, з набранням чинності Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008, сплачував позивачу орендну плату в розмірі 3 відсотків величини нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, і спростовують твердження позивача про те, що відповідач не враховував індексацію грошової оцінки земельної ділянки при розрахунку орендної плати.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 525, 530, 531, 640 Цивільного Кодексу України, ст.125, 126, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92/2002, Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008, ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Орловецька», за участю в справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору: Орловецької сільської ради, Городищенського районного відділу Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», відділу Держкомзему в Городищенському районі Черкаської області, про розірвання договору оренди землі - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2