24.02.2011 Єдиний унікальний номер 2-639/11
справа № 2-639/11р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.

при секретарі Карпенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про встановленні фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину домоволодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про встановленні фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог вказав, що домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53 належало його діду - ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.1986 року. 05.07.1988 року помер його дід. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті діда були: дружина померлого ОСОБА_5, діти спадкодавця - ОСОБА_6, ОСОБА_7. Вони не звернулись у передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак фактично прийняли спадщину, тобто кожному з них фактично належало по 1/3 частині спадкового домоволодіння.

ОСОБА_1 посилається на те, що його батько - ОСОБА_6, помер 07.01.2000 року. Згідно заповіту від 01.10.1999 року він усе своє майно заповідав сину - ОСОБА_1, тобто після смерті батька він успадкував за заповітом 1/3 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53. Його мати - ОСОБА_8, яка була у той час його опікуном, у лютому 2000 року, звернулась в його інтересах, у передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки при житті його батько не встиг оформити належним чином документи на фактично належне йому майно.

ОСОБА_1 також вказав, що 30.11.2008 року померла його бабуся ОСОБА_5, яка згідно заповіту усе своє майно заповідала онучці - ОСОБА_2 Він після смерті бабусі звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та бабусі, однак не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що і змусило його звертатись до суду. Просив суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4, померлого 05.07.1988 року; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 07.01.2000 року; визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 07.01.2000 року.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог вказала, що ОСОБА_4 належав житловий будинок №53 по вул. Орловська п. Таромське в м. Дніпропетровську. 05 липня 1988 року ОСОБА_4 помер. Після смерті у нього залишились спадкоємці дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7. Ніхто з них з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори не звертався. Однак дружина померлого ОСОБА_5, фактично прийняла всю спадщину. 30 листопада 2008 року ОСОБА_5 померла, і єдиним її спадкоємцем, згідно заповіту від 09 серпня 2002 року є вона її онука ОСОБА_9. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, окрім того вона також прийняла спадщину і фактично, оскільки проживала в зазначеному домоволодінні разом з бабусею ОСОБА_5 з 1996 року

ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 є сином її померлого дядька ОСОБА_6, та його спадкоємцем згідно заповіту від 01 жовтня 1999 року. ОСОБА_6 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки хоча і був зареєстрований в спірному домоволодінні, однак проживав зі своєю громадянською дружиною в будинку №65 по вул. Орловська на п. Таромське в м. Дніпропетровську до самої смерті. ЇЇ мати ОСОБА_7 також до 03 грудня 2007 року, тобто до самої смерті проживала не в спірному домоволодінні, а за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Комсомольський, б. 27-а, і тому також не могла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично. В даний час вона бажає належним чином оформити правовстановлюючі документи на належне їй нерухоме майно, що і змусило її звертатись до суду з зустрічним позовом. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння № 53 по вул. Орловська п. Таромське в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 30 листопада 2008 року в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4, померлого 05 липня 1988 року; стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати по справі за зустрічним позовом у розмірі 1577,89 грн..

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_10, первісний позов свого довірителя підтримала та просила задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_11 зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в задоволенні первісного позову просили відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 дніпропетровська державна нотаріальна контора, заперечень по справі не надала, надіслала до суду копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 10 січня 1986 року) належав житловий будинок №53 по вул. Орловська п. Таромське в м. Дніпропетровську.

05 липня 1988 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть від 08 липня 1988 року).

Згідно ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, той з подружжя, який його пережив та батьки померлого.

Згідно ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями були дружина ОСОБА_5 (свідоцтво про одруження від 15 лютого 1949 року), син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7. Вони не звернулись у передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак фактично прийняли спадщину, тобто кожному з них фактично належало по 1/3 частині спадкового домоволодіння.

Згідно ст. 534 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одному або декілька особам, як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

ОСОБА_6, помер 07.01.2000 року. Згідно заповіту від 01.10.1999 року він усе своє майно заповідав сину - ОСОБА_1, тобто після смерті батька ОСОБА_1 успадкував за заповітом 1/3 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_8, яка була у той час його законним представником, 17 лютого 2000 року, звернулась в його інтересах, у передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки при житті ОСОБА_6 не встиг оформити належним чином документи на фактично належне йому майно.

03 грудня 2007 року померла ОСОБА_7.

30 листопада 2008 року ОСОБА_5 померла.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, згідно заповіту від 09 серпня 2002 року, є її онука ОСОБА_9. Вона вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто успадкувала 2/3 частини домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53, оскільки іншу 1/3 частину вказаного домоволодіння успадкував ОСОБА_1 за заповітом від 01.10.1999 року після смерті ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 529, 534, 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, ст. ст. 1220, 1223, 1233-1236, 1241 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4, померлого 05.07.1988 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 07.01.2000 року.

В іншій частині позову відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Вікторівни задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 2/3 частини домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, п. Таромське, вул. Орловська, 53, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 30.11.2008 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 435 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 90 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Залімська