Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Чохонелідзе Л.М.,

при секретарі Юрчук Л.М., розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позивач у своїй позовній заяві посилалася на те, що 02 січня 2006 року укладено договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська» строком на 5 років. Вказав, що відповідач земельну ділянку використовує неналежно, що призводить до погіршення якісних та корисних властивостей земельної ділянки, відповідач не виконує умови договору оренди, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки та розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська».

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов залишити без задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

02 січня 2006 року укладено договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська» строком на 5 років.

Договір оренди земельної ділянки між сторонами був зареєстрований 27.03.2007 року у Олександрійському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №40.

Після реєстрації договору відповідач розпочав виплату позивачу орендну плату, але в більшому розмірі ніж передбачено договором, проти чого позивач не заперечував.

Крім того, судом перевірялися і підстави вказані позивачем в позові щодо використання земельної ділянки неналежно, що призводить до погіршення якісних та корисних властивостей земельної ділянки, але цей факт не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату «розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачається умовами договору, які не можуть суперечити законам України» передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» вказує, що після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, підписання договору та його реєстрації, він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, в тому числі і в частині розміру орендної плати.

Відносини сторін, повязані з орендою землі регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі.

Судом розглянуто спір щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, а не про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Позивач не надав суду доказів того, на що він посилався у позовній заяві.

Також безпідставним є звернення позивача щодо розірвання договору оренди, який був укладений між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Добронадіївська», так як позивач на момент розгляду справи не є правонаступником або спадкоємцем ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 785 ЦК України, ст. 126 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. ЧОХОНЕЛІДЗЕ