Справа №22-ц-2312/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування договору купівлі-продажу житлового будинку і витребування майна з чужого незаконного володіння та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3Г про скасування договору купівлі-продажу будинку та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 15 лютого 1992 року вона купила у відповідачки житловий будинок №111 по вулиці Шевченка в селі Мот.Слобідка Фастівського району і використовувала будинок, як дачу, а потім дозволила ОСОБА_4 користуватись будинком та присадибною земельною ділянкою. У 2006 році її син приїхав до будинку і йому повідомили, що власником будинку вже є ОСОБА_4 Вказане твердження підтвердили і в Фастівському МБТІ. Вважала, що повторний продаж будинку ОСОБА_3 є незаконним, а тому зверталась з відповідною заявою в травні 2008 року до Фастівського МВ ГУ МВС і вимушена була звернутись до суду. Просила повернути їй домоволодіння та визнати за нею право власності на вказане майно.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала і в судовому засіданні пояснила, що дійсно у 1992 році продала позивачці будинок, який належав їй на праві власності, як спадщина. Договір купівлі-продажу вони оформили у сільській раді. Позивачка в будинку з'являлась декілька разів, а потім передала його ОСОБА_4, і остання їй пояснила, що вона купила вказаний будинок. Цим будинком з 1993 року постійно користується сім'я ОСОБА_4 В 2005 році до неї звернулась ОСОБА_4 і повідомила, що між нею і ОСОБА_2 не оформлений договір купівлі-продажу, а оскільки домоволодіння рахується за нею, тому запропонувала оформити договір купівлі-продажу у нотаріуса, на що вона погодилась.

Співвідповідачка ОСОБА_4 позов не визнала і пояснила, що в 1993 році між нею та ОСОБА_2 була укладена усна угода, згідно якої ОСОБА_2 погодилась продати їй за 1200 доларів США будинок №111 по вул. Шевченка в селі Мот. Слобідка. Вона передала позивачці 150 доларів США, а решту повинна була віддати при оформленні договору. Позивачка передала їй ключі від будинку, сам будинок і більше до 2008 року в ньому не з'являлась. Вона неодноразово просила позивачку офіційно оформити договір, але та постійно відповідала, що не має часу. В 1998 році вона за місцем проживання позивачки в рахунок розрахунку передала їй ще 750 доларів США. Коли зрозуміла, що ОСОБА_2 вводить її в оману, то звернулась до ОСОБА_3 і вони оформили договір купівлі-продажу спірного будинку, оскільки домоволодіння офіційно рахувалось за ОСОБА_3, про що була надана довідка з БТ1.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю, посилаючись на те, що з 1993 року відкрито, добросовісно володіє будинком, провела в ньому капітальний ремонт, побудувала сарай, погріб, туалет, поставила огорожу, провела газ, обробляє город і за весь цей час до 2008 року позивачка не мала до неї ніяких претензій та не пред'являла вимог щодо звільнення будинку.

Рішенням Фастівського міськрайонного сду Київської області від 26 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано договір купівлі-продажу житлового будинку №111 по вулиці Шевченка в селі Мотовилівська Слобідка Фастівського району від 17 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Фастівської райдержнотконтори і зареєстрований в реєстрі під №3874.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Мотовилівська Слобідка, вул. Шевченка, будинок №111, за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення в частині визнання за ОСОБА_4 права власності за набувальною давністю на будинок №111 по вулиці Шевченка в селі Мот. Слобідка Фастівського району.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок №111 по вулиці Шевченка в селі Мот.Слобідка Фастівського району на праві особистої власності належав ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину від 16 жовтня 1990 року.

15 лютого 1992 року між ОСОБА_3, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку, який був посвідчений секретарем Мот.Слобідської сільської ради та зареєстрований за №3 у журналі реєстрації нотаріальних дій ОСОБА_5 сільради. Вказаний договір ОСОБА_2 у Фастівському бюро технічної інвентаризації не зареєструвала і до 2005 року по даним МБТІ домоволодіння рахувалось за ОСОБА_3

17 грудня 2005 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила вказаний будинок. Договір посвідчений державним нотаріусом Фастівської райдержнотконтори за реєстром №3874.

У 1993 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була укладена усна угода про наміри останньої купити спірний будинок. ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 ключі від будинку і дозволила ним користуватись. 15 листопада 1998 року вона отримала від ОСОБА_4 ще 750 доларів.

Отримавши від ОСОБА_2 будинок, ОСОБА_4 почала ним користуватись, як власністю. Вона провела капітальний ремонт, побудувала сарай, погріб та інші споруди. Також нею збудований паркан, до будинку підведений газ і встановлені лічильники. Весь цей час ОСОБА_4 обробляла город, садила дерева, вирощувала овочі та фрукти і сплачувала рахунки за комунальні послуги.

Згідно договору від 4 квітня 2000 року №6/56 210 між ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ДАК Київобленергоукладений договір про користування електричною енергією Крім того, суду надані квитанції на сплату за користування електроенергією.

Також ОСОБА_4 надано ряд накладних та квитанцій на придбання будівельних матеріалів.

Ще відповідачкою ОСОБА_4 надані договори страхування майна, з яких вбачається, що вона, починаючи від 1998 року страхувала будинок №111 по вул. Шевченка в с. Мот.Слобідка.

Суд вірно критично віднісся до тверджень позивачки про те, що вона тимчасово передала ОСОБА_4 належний їй будинок в оренду на невизначений строк, оскільки останній не було де жити, а також те, що 750 доларів США вона взяла, як плату за оренду житла. Ці твердження спростовуються матеріалами справи та суперечать вимогам ст.810 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4П, письмова угода оренди житла укладена не була. Крім того, ОСОБА_4 мала постійне місце проживання - квартиру в місті Києві і не потребувала житла. Спірний будинок на час його передачі не був придатний для проживання в ньому, так як зі слів сторін в ньому було відсутнє опалення. Також зі слів позивачки вона знала, що ОСОБА_4 проводить ремонти та будівництво, але ніяк не відреагувала на проведення ремонтних робіт в будинку, виготовлення печі, проведення газу, побудови сараю, погребу, туалету та паркану.

Суд також вірно критично віднісся до пояснень позивачки в тому, що вона передала будинок в оренду ОСОБА_4 приблизно в 1999 році, оскільки в своїй позовній заяві вона вказувала, що в 1992 році ОСОБА_4 попросила орендувати її будинок і вона погодилась В доповненнях до позовної заяви вказала, що використовувала будинок для проживання у літній період від 1992 року до 1996 року.

Суд вірно не взяв до уваги твердження співвідповідачки ОСОБА_4 про те, що вона купила спірний будинок у власниці ОСОБА_3, так як ОСОБА_2 не була власником будинку, не зареєструвала право власності в БТІ і право власності у неї не виникло.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку №111 по вулиці Шевченка в селі Мот.Слобідка Фастівського району від 17 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_3, як продавцем і ОСОБА_4, як покупцем, є незаконним, то підлягав визнанню недійсним і скасуванню, так як порушував право та законні інтереси інших осіб, а саме, ОСОБА_2, яка в 1992 році стала власником будинку.

Отже, в цій частині позовні вимоги позивачки підлягали до задоволення.

Відносно позовних вимог ОСОБА_2 про повернення їй належного майна - спірного домоволодіння, то відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 в 1993 році передала ОСОБА_4 належний їй будинок і остання добросовісно, відкрито і безперервно користувалась ним. Лише в червні 2008 року позивачка ОСОБА_2 почала пред'являти вимоги про його повернення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_4, користуючись майном ОСОБА_2 більше 15 років, набула право власності на вказане майно.

Тому позовні вимоги ОСОБА_4 підлягали до задоволення.

Позивачка ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу того, що вона проживала чи користувалась спірним будинком з моменту його придбання, а саме, сплачувала комунальні послуги, проводила ремонти чи покращення, а також про те, що вона вимагала його повернення чи забороняла стороннім особам користуватись ним. Свідки, що проживають тривалий час по сусідству зі спірним будинком, вказали, що ОСОБА_2 біля будинку після 1993 року ніколи не бачили і взагалі вважали, що власницею будинку є ОСОБА_4, оскільки іншого власника не знали.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, скасування договору купівлі-продажу житлового будинку і відмови у задоволенні решти її позовних вимог. Також суд вірно вважав необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 і визнати за нею права власності на житловий будинок.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: