№ 2-457
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2011 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

Головуючого-судді Богдана С.І.

При секретарі Боднар С.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приват Банк » в особі Чернівецької філії ПАТ КБ « Приват Банк » про розірвання кредитного договору та визнання його недійсним у частині застави,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила наступне .

Вона, з метою придбання власного транспортного засобу, 10.06.2008 року в Чернівецькій філії ПАТ КБ « Приват Банк » отримала кредит у розмірі 50161,41 дол. США на строк 84 календарні місяці під 15 % річних з кінцевою датою погашення 09.06.2015 року.

За даним кредитним договором до моменту настання економічної кризи в Україні ( листопад, грудень 2009 року ) вона бездоганно виконувала зобовязання, жодного разу не порушила термін погашення, згідно графіку який є невід»ємною частиною договору, але з ростом курсу долара до гривні та зниженням дохідності, вона не мала можливості сплачувати місячний плановий платіж, а тому виникла заборгованість за кредитним зобовязанням.

На теперішній час вона знаходиться в простроченні за кредитним договором, але щомісячно намагається добросовісно по мірі можливості здійснювати платежі.

ПАТ КБ « Приват Банк » подав позов до суду для стягнення заборгованості в сумі 392888 грн. 03 коп. куди входить тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та пеня за прострочені зобовязання .

Відповідно до ст.. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки у неї не було можливості вчасно проводити сплату кредитних зобовязань, утворилася заборгованість за кредитним договором. Виникнення заборгованості було зумовлено істотним зменшенням прибутків від здійснення підприємницької діяльності та підвищенням курсу долара США. На таке вона отримуючи кредит не розраховувала при укладенні договору і не могла передбачити їх настання. В момент укладення договору сторони не знали і не могли передбачити, що така зміна настане.

Банк з свого боку ініціював звернення з позовом до суду з приводу дострокового стягнення боргу, чим фактично в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору і стягнув кошти одночасно і одноразово.

Однак відповідно до ст.. 617 ЦК України вона як позичальник не відмовляється від кредитних зобовязань, хоча порушення з її боку строків сплати боргу були зумовлені досить вагомими причинами. Окрім цього, п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту передбачено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладання кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач.

У звязку з тим, що фінансова установа не має наміру розірвати договори за згодою сторін у відповідності до ст.. 651 ЦК України, останні можуть бути розірвані за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотне порушення полягає у тому, що кредитор вимагає дострокового повернення кредитних коштів одноразово та у повному обсязі, а вона як позичальник позбавлена можливості досягти того результату на який розраховувала при укладенні договору. Тому вважає, що можливо при обізнані з такими обставинами, договір не укладався би або укладався на інших умовах.

Згідно ст.. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються, а оскільки на користь банку підлягає стягненню вся сума кредиту та коштів за користування кредитом до припинення договірних зобовязань, то вона вважає, що її вимоги про розірвання кредитного договору є обґрунтованими.

У звязку з тим, що рішенням Першотравневого райсуду м. Чернівці з неї стягнено в користь банку 392888 грн. 03 коп. боргу за договором кредиту, то виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з метою примусового стягнення боргу за рахунок реалізації заставного майна, а саме легкового автомобіля « МАЗДА СХ-7 », який було надано в заставу в забезпечення повернення кредиту.

Вважає, що факту самої застави автомобіля не було, оскільки відповідно до ст.. 13 Закону України « Про заставу » договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідченим на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Згідно ст.. 14 цього Закону недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору.

Таким чином вважає, що є всі підстави для визнання кредитного договору від 10.06.2008 року недійсним у частині застави, оскільки договір застави окремо не укладався, а укладеним кредитно-заставним договором не дотримано вимог ст.. 13 Закону України « Про заставу ».

З врахуванням того, що кредитний договір був довгостроковим, а саме на 7 років, банк в односторонньому порядку змінив істотні умови договору шляхом подачі позову про дострокове стягнення суми боргу, банком не дотримано форми договору застави, тому просила суд розірвати кредитно-заставний договір від 10.06.2008 року укладений між нею та ПАТ КБ « Приват Банк » та визнати таким, що вчинений з недотриманням чинних норм законодавства в частині застави, а тому недійсним та звільнити автомобіль, який знаходиться під заставою з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі і дала свої пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлених позовних вимог не визнав, просив в позові відмовити і дав свої пояснення.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що в позові позивачці слід відмовити.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір № CVRSAN. З умовами договору сторони були ознайомлені, позивачка сама бажала оформити кредит у іноземній валюті, а саме в доларах США. В самому кредитно-заставному договорі були обумовлені форс-мажорні умови з яким обидві сторони погодилися.

Будь-яких дій з боку банку щодо односторонньої зміни договору не було вчинено. Те, що курс долара США порівняно з гривнею України виріс це не є виною відповідача, в додатку до договору про графік погашення кредиту чітко визначено суму, яка повинна сплачуватися щомісячно у доларах США. В тому, що позивачка перестала отримувати доходи які би давали їй можливість сплачувати всі платежі по кредиту не може служити підставою для розірвання кредитного договору.

Що стосується вимог позивачки про визнання недійсним кредитно-заставного договору в частині застави автомобіля, то суд вважає також, що в цих вимогах потрібно позивачці відмовити.

Судом встановлено, що в червні 2008 року, укладаючи кредитний договір позивачка сама виявила бажання передати в заставу належний їй легковий автомобіль. З умовами застави автомобіля сторони були ознайомлені і в спеціально відведеному для цього розділі договору визначено всі умови застави автомобіля. Посилання позивачки на те, що для застави легкового автомобіля необхідно було укласти окремий договір, який був би нотаріально посвідчений не можуть бути прийняті до уваги, оскільки всі умови застави викладені в кредитно-заставному договорі, вони відповідають вимогам закону, а тому підстав визнавати кредитно-заставний договір від 10.06.2008 року недійсним підстав немає.

На підставі викладеного та ст.ст. 526, 572,576,638,640,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приват Банк » в особі Чернівецької філії ПАТ КБ « Приват Банк » про розірвання кредитного договору та визнання його недійсним у частині застави відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя Богдан С.І.