"02" листопада 2011 р. Справа №2-363/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2011 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу ГІРФО Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, КП Жилкомсервіспро визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття її з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2010 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулися

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_4, ВК Ленінської районної в м. Харкові ради, 3-ї особи: КП Жилкомсервіс, дільниця №29, Ленінський районний центр соціальної служби у справах сімї, дітей і молоді м. Харкова про визначення порядку користування квартирою №85 по вул.. Золочівській, 30/1 в м. Харкові, укладання окремих договорів найму , розділення особових рахунків, посилаючись на те, що дочка позивача ОСОБА_4, яка проживає у кімнаті площею 15,5 кв. м, веде розгульний спосіб життя, а після досягнення 14 років стала приводити додому хлопців, що грубо порушує їх, позивачів, інтереси / а. с. 3-6/.

Ухвалою судді від 11 жовтня 2010 р. було відкрите провадження у справі.

25 січня 2011 р. позивачі подали нову позовну заяву із уточненням позовних вимог.

Крім ОСОБА_4 відповідачкою була вказана її мати ОСОБА_3. До позовних вимог була додана вимога зняти ОСОБА_3 з реєстрації у спірній квартирі / а. с. 87 90/.

Ухвалою суду від 21 вересня 2011 р. була виділена в окреме провадження справа за позовними вимогами стосовно зняття ОСОБА_3 з реєстрації. /а. с. 129/.

Провадження у справі про визначення порядку користування спірною квартирою було зупинено до розгляду справи стосовно зняття ОСОБА_3 з реєстрації.

31 жовтня та 2 листопада 2011 р. позивачі подали уточнені позовні заяви про визнання ОСОБА_3 такою особою, що втратила право користування спірною квартирою, зняття її з реєстрації та стягнення судових витрат / а. с. 159/.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що відповідачка у спірній квартирі не проживає з 2005 року /більше 6 місяців/, за користування квартирою і комунальні послуги не сплачує, не несе інші витрати по утриманню спірної квартири, та не є членом сімї позивачів.

У судове засідання прибули представник позивачів і відповідачка ОСОБА_3.

Інші відповідачі: КП Жилкомсервіс, дільниця №29 КП Жилкомсервіс, ВГІРФО Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, але до суду не зявилися. КП Жилкомсерівс звернувся з письмовою заявою з проханням розглянути справу без участи їх представника.

Приймаючи до уваги, що вказані відповідачі були належним чином повідомлені, але до суду не зявилися, суд, керуючись ст.. 169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні позовній заяві. Просить задовольнити позов, оскільки відповідачка періодично стала бувати у спірній квартирі з середини 2010 року, але постійно там не жила.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала і пояснила, що після розлучення позивач, а також позичка перешкоджали її проживанню у квартирі, тому вона була вимушена піти з квартири. За рішенням суду її вселили до квартири. Потім у своїй кімнаті, де вона жила зы своєю дочкою, вона робила ремонт і окремий вхід. З цього часу, приблизно, з літа 2010 р. вона постійно живе у спірній квартирі у кімнаті з дочкою. Вона весь час платила за квартиру і комунальні послуги, про що свідчать надані нею квитанції.

Під час розгляду справи були допитані свідки: з боку позивачів: ОСОБА_5, цивільна дружина позивача та сусіди ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

За свідченням ОСОБА_5, відповідачка вселилася до спірної квартири 1 рік тому назад, після звернення позивачів відносно неї до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою особою, що втратила право на проживання у спірній квартирі.

ОСОБА_6 пояснив, що відповідачка у квартирі не жила з 2005 року. Повернулася до квартири , приблизно 1 рік півроку тому назад.

Із показів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виходить, що відповідачка у спірній квартирі не мешкає з 2005 року.

За показами свідка з боку відповідачки її дочки ОСОБА_4, відповідачка деякий час не мешкала у квартирі, оскільки її не впускали позивачі. Рішенням суду відповідачку вселили до спірної квартири. З літа 2010 р. відповідачка постійно проживала разом з нею в окремій кімнаті спірної квартири. Ця квартира складається з 3-х кімнат. В одній живе вона з матірю /відповідачкою/, у другій позивач із співмешканкою, в іншій позивачка, тобто її бабуся.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає . що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Спірна квартира №85 по вул. Золочівській у м. Харкові складається з 3-х житлових кімнат площею 14,4 кв. м, 15,5 кв. м і 15,6 кв. м.

Квартира не приватизована.

У квартирі зареєстровані: ОСОБА_1Є, ІНФОРМАЦІЯ_1; її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишня дружина ОСОБА_2 та їх дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 / а. с. 7/.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані у спірній квартирі з 1993 року / а. с. 127/.

У квітні 2006 р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було розірвано / а. с. 127/.

Після розірвання шлюбу позивачі стали перешкоджати відповідачці проживати у квартирі без законних на це підстав, у звязку з чим вона звернулася до суду.

26 квітня 2007 року Ленінським районним судом м. Харкова було винесене рішення про вселення відповідачки та її дочки ОСОБА_4 у спірну квартиру / а. с. 127/.

У червні 2007 р. відповідачка разом з дочкою ОСОБА_9 ВДВС Харківського МУЮ була вселена у спірну квартиру / а. с. 143 144/.

Позивачі просять суд визнати відповідачку такою особою, що втратила право на користування спірною квартирою, оскільки вона не проживає у квартирі з 2005 року, а вселилася у квартиру після їх звернення до суду, не платить квартплату і за комунальні послуги та не являється членом їх родини.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона після вселення деякий час не могла проживати у спірній квартирі, оскільки позивачі чинили їй перешкоди. Після того як вона зробила у своїй кімнаті ремонт вона разом з дочкою стала там проживати. Вона завжди сплачувала квартплату і комунальні послуги.

Згідно ст.. ст.. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У якості доказів своїх вимог позивачі послалися: на покази свідків з їхнього боку наведені вище у рішенні; складений сусідами акт від 25 січня 2011 р., згідно якого відповідачка не проживала у квартирі з грудня 2005 року по жовтень 2010 р. / а. с 166/ і що вона не являється членом родини позивачів.

Відповідачка в обґрунтування своїх заперечень надала суду квитанції про оплату нею за квартиру і комунальні послуги за період 2006 р. жовтня 2010 р. р. / а. с. 35 61/, рішення суду та інші документи про її вселення у спірну квартиру в 2007 р.

/ а. с. 127, 143 144/, рішення суду про розірвання шлюбу з позивачем, акт складений сусідами про її постійне проживання у спірній квартирі / а. с. 145/, а також послалася на покази своєї дочки ОСОБА_4.

Аналізуючи надані у справі докази, суд вважає вимоги позивачів необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо вони були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути поновлений наймодавцем, а у разі спору судом.

При цьому маються на увазі наймачі, члени їх сімей, у тому числі і колишні, оскільки вони мають такі ж права і обовязки, як і наймачі / ч. 3 ст. 64 ЖК України/.

З наданих доказів вбачається, що у 2007 р. відповідачка за рішенням суду була вселена у спірну квартиру, весь час сплачувала за квартиру і комунальні послуги. Після проведеного нею ремонту вона разом із дочкою з літа 2010 року проживала у кімнаті площею 15,5 кв. м і цей факт представник позивачів визнав у судовому засіданні.

Зазначені факту спростовують свідчення свідків з боку позивачів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 стосовно непроживання позивачки у квартирі з 2005 року.

Таким чином, судом встановлено, що на час звернення позивачів до суду відповідачка не була відсутня у спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців, а тому немає законних підстав для визнання відповідачки такою особою, що втратила право на користування житловою площею у спірній квартирі та зняття її з реєстрації.

Виходячи з викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено суд, керуючись ст.. 88 ЦПК України, відмовляє і у задоволенні вимог позивачів про стягнення з відповідачки сплачених ними судових витрат.

Керуючись ст.. ст.. 10, 60, 88, 212 215 ЦПК України, ст.. ст.. 64, 71, 72 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть оскаржити рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.В. Лазарєв