Справа № 2/2506/848/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Карапута Л.В.,

при секретарі Кашка Т.Ю.,

з участю позивача, представника відповідача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Мегабанк" про визнання поруки припиненою,

треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

28.12.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання поруки ОСОБА_3, яка передбачена договором поруки № 119с/2006-п від 31.08.2006 року, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк»та ОСОБА_3, припиненою.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що кредитором-відповідачем протиправно збільшено обсяг його відповідальності, як поручителя за договором, у випадку невиконання ОСОБА_4 своїх зобовязань по кредитному договору №103с/2006 від 31 серпня 2006 року, а саме на вимогу кредитора серед іншого сплати останньому сум нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами. Зазначає, що його відповідальність, як поручителя, за договором поширювалась на кредитне зобовязання, за яким ОСОБА_4 сплачував 12 % річних, а не на односторонньо змінене зобовязання за яким відповідач самостійно збільшив відсоткову ставку до 13% річних.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що відповідно до п. 1.1 Договору поруки ОСОБА_3 поручається перед банком за виконання ОСОБА_4 в повному обсязі усіх його обовязків, що виникли з кредитного договору № 103с/2006 від 31 серпня 2006 року та будь-яких додаткових угод до нього. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарно обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і в будь-кого з них окремо.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримала.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З досліджених в судовому засіданні обставин встановлено, що 31 серпня 2006 року між Кредитором ВАТ «Мегабанк»(далі Кредитор) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 103с/2006 (далі - «Кредитний договір») , згідно умов якого ОСОБА_4В одержав у кредит грошові кошти в сумі 110000 Дол. США, терміном до 30.08.2026 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору № 103с/2006, 31 серпня 2006 року, між Поручителем ОСОБА_3 та Кредитором за основним зобов'язанням, укладено оскаржуваний договір поруки.

За змістом п.1 Договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_4 в повному обсязі усіх його обовязків, що виникли з кредитного договору № 103с/2006 від 31.08.2006 року та будь-яких додаткових угод до нього.

Як зазначив позивач, на підставі позовної заяви ВАТ «Мегабанк», Деснянським районним судом м. Чернігова відкрито провадження по справі за позовом ВАТ «Мегабанк»до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Для підтвердження своїх позовних вимог Позивачем до позовної заяви додано зокрема розрахунок заборгованості ОСОБА_4В по кредитному договору № 103с/2006, станом на 18.08.2010р. В розрахунку проценти за користування кредитними коштами нараховувались Кредитором ОСОБА_4В з розрахунку 12 % річних, а з 30.09.2008р. процентна ставка збільшена до 13 % річних.

При цьому, доводи позову про протиправне збільшення обсягу відповідальності Поручителя, як підстави для визнання зобовязання припиненим спростовуються наступним.

Так, пунктом 2 оскаржуваного договору Поруки визначено, що поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору.

За умовами Кредитного договору № 103с/2006 від 31.08.2006 року визначено, що при зміні облікової ставки НБУ, інфляційного індексу чи зміни конюктури кредитного ринку та/або вартості куплених Кредитором грошово-кредитних ресурсів або збільшення витрат Кредитора за іншими причинами, в тому числі повязаними зі змінами чинного законодавства, Банк має право змінити процентну ставку за користування кредитом, повідомивши про це Позичальника письмово протягом 7 календарних днів з дати її зміни.

Тобто за змістом основного зобовязання не визначено обовязку Банку повідомляти Поручителя про зміну процентної ставки за договором з чим, власне, був ознайомлений позивач, погодився, підписавши договір поруки на таких умовах. Зокрема, за змістом останнього поручитель зобовязався виконати зобовязання боржника на умовах викладених у кредитному договорі, який передбачав право Банку змінювати відсоткову ставку. А тому слід вважати, що в даному випадку не мала місце одностороння зміна умов зобовязання, відповідно, і відсутні підстави вважати зобовязання поруки припиненим.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення.

Головуюча: