Справа № 2-2918/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2011 року. Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Державної податкової адміністрації України з письмовою заявою, в якій стверджував що він (ОСОБА_3В.) в суді стягує з громадян платню за надані послуги, отриманий заробіток не декларує та приховує від Держави свої доходи.

ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_2 поширює відомості, які не відповідають дійсності і ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, та завдають моральну шкоду.

Так, з червня 2009 року він не отримував від громадян платню за надані послуги, а з 30 грудня 2010 року він взагалі не здійснює підприємницьку діяльність.

На думку позивача, відповідач своїми неправомірними діями принизив його честь, гідність та ділову репутацію. Він відчував сильні моральні страждання і нервовий стрес, в наслідок чого порушився нормальний хід його життя. Позивачу доводиться давати пояснення в податкових органах, спростовувати недостовірні відомості, викладені у заяві відповідача. Дані дії вимагають від нього додаткову організацію його життя. Також у нього порушився сон і погіршилося самопочуття.

Тому ОСОБА_4 просить суд визнати дані відомості, поширені ОСОБА_2 у письмової заяві від 17.02.2011 на адресу Державної податкової адміністрації України, такими, що не відповідають дійсності, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію.

Зобовязати ОСОБА_2 не пізніше 15 днів з дня набрання рішення суду законної сили спростувати відомості, які не відповідають дійсності та розповсюджені ним у письмової заяві від 17.02.2011, шляхом подання відповідних письмових заяв до Державної податкової адміністрації України та Нікопольської обєднаної Державної податкової інспекції.

Стягнути з ОСОБА_2 завдану ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та суду показав, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходилася цивільна справа за його, ОСОБА_2, позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. У судових засіданнях ОСОБА_3 представляв законі інтереси ОСОБА_5 На початку слухання справи ОСОБА_3 заявив, що він не є приватним підприємцем та ніде не працює, з чого ОСОБА_2 стало зрозуміло, що останній може порушувати діюче законодавство України, а саме за гроші представляти інтереси громадян у суді не декларуючи свої доходи. Тому він на підставі ст.ст. 1, 5 Закону України „Про звернення громадян звернувся до відповідного державного органу, а саме Державної податкової адміністрації України, з офіційним листом, в якому зазначив вищевикладені обставини та запропонував перевірити дані факти. По фактам викладених у його заяві була проведена перевірка та йому надана відповідь. Він ні кому не розголошував відомості зазначені у відповіді, а тому вважає, що ніяких неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача він не поширював та не міг її поширювати, так як не має такої інформації. Тому просив суд в позові ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами цих прав регулюються, зокрема, Законом України „Про звернення громадян, який забезпечує їм можливість брати участь в управлінні державними і громадськими справами, впливати на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, відстоювати свої права і законні інтереси та поновлювати їх у разі порушення шляхом викладення в письмовій або усній формі пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг.

Як встановлено судом, 17 лютого 2011 року ОСОБА_2, скориставшись своїм правом передбаченим ст. 40 Конституції України та відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України „Про звернення громадян звернувся до Державної податкової адміністрації України з письмовою заявою, в якій зазначив, що у Нікопольському міськрайонному суді розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні 07 лютого 2011 року ОСОБА_3 представляв законі інтереси ОСОБА_5, якій у судовому засіданні заявив, що він не є приватним підприємцем та ніде не працює. Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що за надання послуг у суді ОСОБА_3 стягує з громадян платню, отриманий заробіток не декларує та приховує від Держави свої доходи, чим порушує діюче законодавство. Тому він просив перевірити дану інформацію та дати їй відповідну юридичну оцінку.

Державною податковою адміністрацією, в межах своєї компетенції, були перевірені факти, викладені у письмовому зверненні ОСОБА_2, та йому була надана відповідь № 8322/10/17-112 від 21.03.2011.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1 від 27.02.2009 „суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою, в якій міститься інформація стосовно позивача ОСОБА_3, до органів, в компетенцію яких входить перевірка викладених ним фактів, а також з урахуванням того, що підставою для даного звернення до Державної податкової адміністрації України була участь ОСОБА_3 у судовому засіданні в якості представника відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, що ОСОБА_3 не оспорював у судовому засіданні, тому суд приходить висновку, що звернення ОСОБА_2 було викликано лише наміром виконати свій громадський обовязок з метою реалізації конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Тому факти, викладені ОСОБА_6 в письмовій заяві не можуть самі по собі бути підставою для задоволення позову ОСОБА_3

Інших доказів приниження ділової репутації ОСОБА_3 та порушення його особистих немайнових прав, внаслідок звернення ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації України з письмовою заявою, судом не добуто.

З урахуванням викладених обставин суд приходить висновку, що дії відповідача не містять юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_3, а тому позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане не підлягають також задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування йому моральної шкоди.

З урахуванням викладених обставин і керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК, ст. 40 Конституції України, ст.ст. 1, 5 Закону України „Про звернення громадян, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:

ОСОБА_7