Справа № 2-2177/11
Номер провадження 2/4075/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року м. Кіровоград

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Бурко Р.В., розглянувши заяву про

забезпечення позову представника ПАТ КБ «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1, який представляє інтереси позивача на підставі довіреності від 25.08.2009 року № 3032, в інтересах позивача звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КОМБАМ)8630049 від 17.08.2007 року в сумі 42347,13 грн. звернути стягнення на предмет застави : автомобіль ОАЕ/ЮО, модель ИЕХІА 1.5, рік випуску : 2007, тип ТЗ : Легковий седан - В, № кузова/шасі :Х/УВЗЬЗ 1Ш7А245948, реєстраційний номер :ВА1027АІ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Одночасно зі зверненням до суду з відповідною позовною заявою, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просить суд винести ухвалу про забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави та передачі його у заклад ( володіння ) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме : автомобіль ОАЕ//ЮО, модель ИЕХІА 1.5, рік випуску : 2007, тип ТЗ : Легковий седан - В, № кузова/шасі :Х/?ВЗЬЗПЛ)7А245948, реєстраційний номер :ВА1027АІ, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, а також обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань : заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Кіровоградській області видачу відповідачу паспорта /проїзного документа; адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу ( боржника ) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань та вжити заходів для термінового виконання ухвали про забезпечення позову.

Заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частина 3 ст. 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави та передачі його у заклад ( володіння ) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» представник позивача посилався на те, що найчастіше за порушенням зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. Крім того, відповідачі використовують такий спосіб ухилення від виконання зобов'язань, як виїзд за межі України.

Однак представником позивача у відповідній заяві про забезпечення позову не вказано на наявність конкретних причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також не вказано на наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і не обґрунтовано яким чином невжиття такого виду забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведені представником позивача підстави для забезпечення позову є формальними припущеннями, які зроблені виходячи з практики взаємовідносин, які виникають між банком та боржником при невиконанні останнім своїх зобов'язань перед банком. Разом з тим, слід зазначити, що припущення представника позивача щодо можливості передачі відповідачем права власності на рухоме майно третім особам, а також проведення інших операцій з відповідним рухомим майном щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок вказаного автомобіля, є необгрунтованими, оскільки положення укладеного між сторонами договору застави рухомого майна від 17.08.2007 року № КОІУГОАШ8630049 позбавляють заставодавця ОСОБА_2 права відчужувати, передавати в оренду, лізинг, у спільну діяльність, наступну заставу, позичку іншим особам вказаний автомобіль, або іншим чином розпоряджатися ним, без письмової згоди на це банку, як заставодержателя. Також задоволення вимог про забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави та передачі його у заклад (володіння) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»фактично вирішить суть спору між сторонами про звернення стягнення на предмет застави, а саме вищевказаний автомобіль.

Заявляючи вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, представник позивача посилався на положення Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення».

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України, проте цей перелік не є вичерпним і за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані і інші його види.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Частиною 2 ст. 6 вказаного Закону встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 ч. 1 даної статті, зокрема, п. 2 - коли діють неврегульовані аліментні, договірні та інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; та п. 8 -коли щодо нього подано цивільний позов до суду -до закінчення провадження у справі.

З зазначеної норми Закону не вбачається, що саме за ухвалою суду громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон і ст. 8 Закону чітко визначено, що у випадку відмови компетентними органами громадянину України у виїзді за кордон з підстав,

передбачених п. 1, 2, 6 - 8 ч. 1 ст.6 Закону така відмова може бути оскаржена у судовому порядку.

Тобто, даним Законом регулюються правовідносини щодо випадків та порядку тимчасового обмеження прав громадян на виїзд з України і визначені ст. 6 Закону такі випадки не можуть бути застосовані судом як вид забезпечення позову при розгляді цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви без виклику сторін.

Враховуючи те, що заяву про забезпечення позову подано спільно з позовом, тому вказану заяву вирішено суддею одноособово в день відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, ст. ст. 151 - 153 , 209-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду направити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Р. В. Бурко