Справа №: 2-2768/11
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" грудня 2011 р. року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

при секретарі Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі

Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2010 року з відповідачем було укладено угоду, за якою ОСОБА_2 отримала грошові кошти та видала розписку. Отримані кошти мала повернути за графіком не пізніше 01 березня 2011 року, однак до цього часу відповідач відмовилася виконувати свої зобовязання та повертати отримані кошти або іншим чином відшкодувати завдані збитки.

В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд прийняти до уваги, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення отриманої суми, просять суд стягнути з неї суму позики.

Інтереси позивача в суді по довіреності представляв ОСОБА_3

Відповідач в судове засідання зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді, проти позовних вимог не заперечує, просить суд врахувати її матеріальне становище, визнає, що саме таку суму заборгувала позивачу.

Заслухавши пояснення сторін та представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Правовідносини сторін врегулювані ст.ст 4-11, 15, 16, 22, 389, 526 536, 610- 625, 827, 1046, 1047, 1053 ЦК України.

Відповідно до ст.. 1046,1947 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів або такуж кількість речей того роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей. Договір позики укладається в простій письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного доходу громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За загальним правилом відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду, за якою відповідач у справі ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 112 800 грн. та видала в цьому розписку. Оригінал розписки наданий до суду. Отримані кошти ОСОБА_2 мала повернути за графіком не пізніше 01 березня 2011 року, однак відповідач відмовилася виконувати свої зобовязання та повертати позичені кошти. За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги про повернення отриманої як позика суми підлягають задоволенню повністю.

Суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання відповідачем взятого на себе зобовязання щодо повернення позики, саме з вини відповідача, отримані нею кошти не повернулись до позивача. Оригінал розписки, що міститься в матеріалах справи містить відомості про передачу позичальнику визначеної грошової суми, такий договір позики є реальним.

Суд вважає, що право позивача було порушено, а порушене право підлягає захисту.

Суд приймає до уваги, що відповідачем не було доведено відсутність своєї вини з приводу неналежного виконання своїх зобовязань.

Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в повній сумі.

Судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладенні обставини та керуючись ст.ст. 4-11, 15, 16, 20, 22, 389, 526 536, 610- 625, 827, 1046, 1047, 1053 ЦК України та ст.ст 3, 4, 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 112 800 (сто дванадцять тисяч вісімсот ) грн. заборгованості за договором позики та судові витрати в сумі 1 128 грн. державного мита та 120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення в суді .

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10-денного строку з дня проголошення рішення.

Суддя: