АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2010 року за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_6 про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, витребування майна та поновлення права власності, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2010 року відмовлено у задоволенні позову Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - виконавчий комітет Нікопольської міської ради, ОСОБА_6, про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, витребування майна та поновлення права власності.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування рішення суду та задоволення позову посилаючись на те, що суд не врахував обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду необхідно залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2008 року.

28.08.2008 року між ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_2, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2/З в м. Нікополі, який посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1531.

В наступному ОСОБА_4 продала цю квартиру ОСОБА_6, яка потім продала цю квартиру ОСОБА_5

Згідно наданих доказів відповідачка ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_2 на час укладення договору купівлі-продажу квартири зареєстровані в цій квартирі не були.

Суд врахував вимоги ч. 1 ст. 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004 N 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 03.03.2004 за N 283/8882, а тому обґрунтовано вказав на те, що неповнолітній ОСОБА_2 проживав за іншою адресою, ніж адреса майна, що відчужується, а також те, що він не мав права власності на це майно, а тому нотаріус має право не отримувати згоду органів опіки та піклування на посвідчення такого правочину. Такі висновки суду відповідають вимогам законодавства.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність отримання згоди на відчуження цієї квартири у органу опіки та піклування, то вони є безпідставними.

Сторонами не заперечуються факти - відсутності права власності на цю квартиру у неповнолітнього ОСОБА_2, та відсутності його реєстрації у цій квартирі. Відчужена квартира була отримана відповідачкою ОСОБА_3 в порядку спадкування. Її неповнолітній син був зареєстрований за іншою адресою, де мав на праві власності частину квартири. Доказів того, що неповнолітній ОСОБА_2 набув права користування спірною квартирою суду надано не було. Не може бути таким доказом і довідка голови Обєднання співвласників багатоквартирних будинків. В звязку із чим до вказаної угоди відчуження квартири не можуть бути застосовані вимоги ч.1 ст.224 ЦК України.

Оскільки обставини у справі судом встановлені повністю та правильно, а приведені позивачем доводи не спростовують цих обставин, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: