Справа № 2-3447/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 грудня 2011 року Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Дурасової Ю.В.,

при секретарі Посувайло Я.О.,

за участю представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним)ОСОБА_1,

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», в особі Криворізької філії «ОСОБА_3 Аваль», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Управління Національного банку України в Дніпропетровській області про визнання недійсними генеральної кредитної угоди, кредитного договору, договору іпотеки та їх розірвання, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача за первісним позовом заборгованість у розмірі 608064,93 грн. та судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 13.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль»та ОСОБА_4 було укладено Генеральну кредитну угоду №МО14/03-03/231, відповідно до умов якої відповідач за первісним позовом одержав кредитну суму у розмірі 70000,00 доларів США строком на 12 місяців. Відповідач за первісним позовом був зобовязаний здійснювати оплату послуг у строки, передбачені умовами даного договору. Однак останній зобовязання за вказаним договором не виконав.

Позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсними: генеральну кредитну угоду, кредитний договір, договір іпотеки, розірвати зазначені договори, а також зобовязати відповідача за зустрічним позовом прийняти в нього 314917,95грн., стягнути витрати у справі з відповідача на його користь.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, заперечив проти зустрічного позову, суду пояснив, що боржник від банку отримав кредит, однак його не повертає, заборгованість по кредиту складає 608064,93 грн., кредит надавався за вільним волевиявленням сторін, будь-якого без примусу. Просить первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом заперечив проти первісних позовних вимог, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що кредит надавався без примусу, однак про ризики щодо одержання кредиту в іноземній валюті позивальнику не було розяснено. Просить зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Управління Національного банку України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав письмові пояснення щодо справи, згідно яких зазначив, що уповноважені банки мають право здійснювати операції з надання резидентам-позичальникам кредитів в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії на письмового дозволу на здійснення відповідних операцій з валютними цінностями.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 13.05.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль»та ОСОБА_4 було укладено Генеральну кредитну угоду №МО14/03-03/231, відповідно до умов якої відповідач за первісним позовом одержав кредитну суму у розмірі 70000,00 доларів США строком на 12 місяців. Відповідач за первісним позовом був зобовязуваний здійснювати оплату послуг у строки, передбачені умовами даного договору. Однак останній зобовязання за вказаним договором не виконав. Так, за період часу з червня 2008 року по грудень 2008 року відповідач за первісним позовом припинив сплачувати платежі, 09.02.2009 року частково погасив заборгованість за процентами у сумі 200 доларів США. Станом на 18.09.2009 року заборгованість по кредиту склала 75946,41 дол. США т.т. 608064,93грн. (згідно курсу НБУ на 18.09.2009 року 1 дол. США = 8,0065грн.), а саме: тіло кредиту 67287,04 дол. США 538733.68 грн.; проценти 7395,2 доларів США 59209,67 грн.; пеня 1264,17 дол. США 10121,58 грн. Позивачем за первісним позовом 10.12.2008 року було вручено відповідачу повідомлення про порушення зобовязання з вимогою про дострокове виконання договірних зобовязань, яке залишилося без задоволення. В силу банківської ліцензії Національного банку України, дозволу Національного банку України та додатку до дозволу Національного банку України, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль»має право на вчинення операцій з валютними цінностями.

Згідно ст. 525,5 26, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач за первісним позовом свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість на даний час становить 608064,93 грн.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання провочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). В порядку ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України) такий правочин вважається недійсним. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, що вчинила правочин помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

В судовому засіданні не встановлено факту вчинення правочину під впливом помилки, обману, та інших підстав, які б надавали право визнати недійсними пунктів договору кредиту. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій.

Також суд бере до уваги, що згідно ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що і відбулося при укладенні кредитних договорів та визначені валюти договорів.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог за первісним позовом; в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

З відповідача за первісним позовом, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача за первісним позовом витрати по оплаті судового збору у сумі 1700 грн. та витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 15, 16, 203, 215, 229, 230, 526, 527, 530, 627, 1050, ЦК України, ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208, 212, 214, 215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль»заборгованість за кредитом в сумі 608064,93 грн., а також судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», в особі Криворізької філії «ОСОБА_3 Аваль», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Управління Національного банку України в Дніпропетровській області про визнання генеральної кредитної угоди, кредитного договору, договору іпотеки недійсними та їх розірвання відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до набрання законної сили. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційне оскарження здійснюється шляхом подачі через суд першої інстанції, який постановив рішення апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, в порядку ст. 295 ЦПК України. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Дурасова