Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

' головуючого - судді Кочетова Л.Г.,

суддів Павицької Т.М., Талько О.Б., з участю секретаря Григоровича A.M., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення коштів та зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, -

встановила:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з ііозовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та в обгрунтування вимог зазначив, що 21.01.2005 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики на суму 85000 доларів США, про що було складено розписку. Термін повернення коштів був передбачений 21.01.2009 року. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку, як з подружжя, 679150,00 грн., що є еквівалентом 85000 доларів США.

ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом, в якому просила визнати розписку недійсною, оскільки позика укладалась без її згоди.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 10 травня 2011 року первісний позов задоволено частково, стягнуто вказані кошти з ОСОБА_1, в задоволенні позову до ОСОБА_3 та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в позові до ОСОБА_3 скасувати ухваливши нове по суті позовних вимог, посилаючись на те, що вказані кошти були витрачені на потреби сім»ї - придбання квартири, а тому у відповідності до вимог ст. 65 ч.4 та 73 СК України, договір позики створює обов»язки для ОСОБА_3, яка була його дружиною, і на вкзане майно може бути накладене стягнення.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.01.2005 року ОСОБА_1 склав розписку про отримання від ОСОБА_2 85000,00 доларів США з терміном повернення 21.01.2009 року.

У відповідності до вимог ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов»язується повернути таку ж суму грошових коштів або речей того ж роду та такої ж якості. Якщо сума договору позики не менш як в десять разів перевиш;ує неоподаткований мінімум доходів громадян, договір повинен укладатись в письмовій формі; на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка.

Оскільки апелянт не заперечує, що брав в борг вказані грошові кошти, суд дійшов привильного висновку про обгрунтованість позовної вимоги про стягнення з нього боргу.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу АДРЕСА_1, 10.02.2005 року ОСОБА_1 купив вказану квартиру у ОСОБА_4, дана квартира була придбана за 20074 грн. 17 коп.

Оскільки вказана сума є значно меншою в порівнянні з сумою позики, інших доказів, що позичені гроші були використані в інтересах сім»ї суду не надані, чинним законодавством не передбачано надання згоди другого з подружжя при укладенні договору позики, а також настання правових наслідків у випадку невиконання цього договору для другого із подружжя, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо безпідставності позовних вимог до ОСОБА_3

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення коштів, та дійшовши привильного висновку що на відповідачеві ОСОБА_1 лежить обов»язок по поверненю отриманих у ОСОБА_2 коштів, суд не звернув увагу на ту обставину, що за договором позики на нього має бути покладено обов»язок по поверненню саме доларів США, а не стягнення гривневого еквіваленту вказаної суми, як це помилково зазначено в оскаржуваному рішенні. Така помилка підлягає виправленню шляхом зміни рішення в цій частині, виходячи з наданих суду апеляційної інстанції ч.3 ст. ,303 ЦПК України повноважень.

В решті наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 травня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_1 коштів змінити, зобов»язавпш ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 85000,00 доларів США, а у випадку неможливості поверення стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 679150 гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи) Згідно: суддя апеляційного суду

Житомирської області Кочетов Л.Г.

Справа №22ц-0690/1610/11 Головуючий в суді 1-ї інстанції Чішман Л.М.

Категорія 19 Суддя - доповідач Кочетов Л.Г.