Справа №2-1984/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2011 року

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.

при секретарі Тарапацькому Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відновлювальної кредитної лінії,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 в якому просить недійсним договір відновлюваної кредитної лінії №2203-1720.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.02.2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-1720, згідно умов якого ВАТ Державний ощадний банк Українизобовязався надати ОСОБА_2 кредит у сумі 60 000, 00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5 % річних. В забезпечення виконання вказаного договору 12.02.2008р. між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2203-1720/1. Вважає, що вказаний договір відновлювальної лінії підлягає визнанню недійсним, оскільки чинний цивільний кодекс розрізняє валюту зобовязання та валюту виконання зобовязання, а тому вважають, що це зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Крім того, відповідач ВАТ Державний ощадний банк Українине мав права на вчинення кредитного договору через відсутність індивідуальної ліцензії. Також вважає, що використання іноземної валюти, як предмету кредитування за споживчим кредитом є дискримінацією, що значно погіршує становище позичальника як споживача. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, з підстав викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 12.02.2008 року між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2203-1720, згідно умов якого ВАТ Державний ощадний банк Українизобовязався надати ОСОБА_2 кредит у сумі 60 000, 00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5 % річних /а.с. 10-11/.

Також судом встановлено, що 12.02.2008р. між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2203-1720/1 /а.с. 9/ згідно якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії №2203-1720 від 12.02.2008р.

Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю (далі Декрет КМУ).

Статті 47,49 Закону України „Про банки та банківську діяльність визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Згідно банківської ліцензії №148 від 16.01.2002р. та дозволу №148-1 від 16.01.2002р. додатку до дозволу №148-1 від 16.01.2002р. /а.с.25-27/ ВАТ Державний ощадний банк Україина момент укладення оспорюваного договору мав право здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК Україниє умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір поорядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено.

Укладені договори відновлювальної кредитної лінії та поруки, були добровільно підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а відтак останні погодились зі всіма вказаними істотними умовами.

Таким чином, права позивача, при укладенні та виконанні вищезазначених договірних зобовязань порушені не були, оспорюваний договір укладено відповідно до вимог законодавства України, жодних порушень законодавства при укладенні договору відповідачем не допущено, а тому суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог та вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4,10,88,212,215 ЦПК, .ст. 16, 526 533, 534, 550, 1048-1054 Цивільного кодексу України, Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю від 19 лютого 1993 року, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Стрельбицький В.В.