КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-1/11
Провадження № р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2011 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Варакута Є.Ю.,

за участю представників відповідачів - ОСОБА_2. ОСОБА_3 1.А.. відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» та ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Миколаївське міське управління УМВС України в Миколаївській області, відділ державної автомобільної інспекції . виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в обгрунтування якого вказав, що він є власник автомобілю марки «Альфа Ромео», р/н В71-85Н1.

25.10.1997р. приблизно о 19 годині, він рухаючись на вказаному автомобілі по проспекту Жовтневому, на 500м. від посту ГАЇ, наїхав на збиту, раніше автомобілем «Тойота», який належить ДП СМП «Октябрьск», під керуванням водія ОСОБА_6, корову, яку неповнолітня ОСОБА_7 переганяла разом з іншою коровою та двома козами, через проїзну частину дороги по проспекту Жовтневому. Учасники ДНІ ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не прибрали корову з проїзної частини дороги, залишили п на дорозі. Водій ОСОБА_6 перемістив збиту корову на праву смугу дороги а неповнолітня ОСОБА_7 пішла додому. Він рухаючись по дорозі на автомобілі «Альфа Ромео», р/н В71-85Н1 здійснив наїзд на корову , що лежала на проїзній частині, внаслідок чого його автомобілю заподіяно шкоди на загальну суму 5000грн., моральну шкоду у сумі 100грн., держите 51грн., судових витрат-1,80грн.

В іншій позовній заяві позивач зазначає, що зачепивши голову корови, напрям його автомобілю змінився і він поїхав по розподільчій полосі та виїхав на газон, а тому його автомобіль получив пошкодження, на відновлюваний ремонт якої, треба витратити 20 336.60грн. Визначаючи розмір матеріальної шкоди він виходив з того, що запасні частини на автомобіль продаються новими і їх можливо купити тільки на заказ. Тому він звернувся до ремонтної майстерні, власник якої, надав приблизно вартість деталей та робіт по заміні пошкоджених деталей та фарбування машини. Вважаючи винними у дорожньо-транспортній пригоді неповнолітню ОСОБА_7. інтереси якої представляє батько ОСОБА_4 та водій ОСОБА_6, він просить відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду в натурі, тобтс надати йому речі того ж роду і якості, а саме наконечник рульової тяги, шарову опору передні амортизатори, передні пружини, важіль передній, сайленблоки важіля, стабілізатор коливання, втулки стабілізатора, крило переднє, фару ліву, покажчик поворотупорог лівий, запорний механізм капоту, бампер передній, облицювальну решітку, фарбу, грунт, розбавлювач, ліве колесо з штрусом, лонжероном, виправлення та рихтування капоту фарбування автомобіля, повністю відшкодувати заподіяні збитки, вартість виконаних робіт та використаних матеріалів.

Пізніше позивачем була уточнена позовна заява, треті особи: Миколаївське міське управління УМВС України в Миколаївській області, виконавчий комітет Миколаївсько: міської ради та управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради замінені на відповідачів та на підставі ст. ст. 441.451.446.453 ЦК України (в редакції 1963р. . просив суд зобов'язати їх разом з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та СМП «Октябрьск відшкодувати йому в натурі речі тож роду і якості, тобто надати йому пошкоджені речі (автомобільні деталі, вузли агрегати, що вказані в тексті позову, повністю відшкодувати заподіяні збитки вартість виконаних робіт та використані матеріали.

24.09.2001р., за заявою позивача, провадження по справі було зупинено до розгляду іншої.

У грудні 2009р..в зв'язку із переводом судді до іншого суду справа передана іншому судді.

В судове засіданні позивач не зявився, однак він раніше надавав пояснення з привод) предявленого позову, згідно якого він просив стягнути з відповідачів 5000грн.моральної шкоди та відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 20336.60грн.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, оскільки вважає, що позивач сам винний в тому, що він проявив неуважність в обстановці, яка склалася на дорозі, в порушення Прави. дорожнього руху наїхав на тушу мертвої корови та причинив автомобілю матеріальнч шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_8 позов не визнав, вважає, що водій ОСОБА_6 не є винним, машина не має пошкоджень, сам позивач винен у ушкодженні свого автомобілю. Крім того сума матеріальної шкоди не доказана, експертизи і експертного дослідження пошкоджені деталі позивач не проводив. Його скарги та заяви шкодили розгляду справі, тому вважає, що треба розглянути справу без участі позивача.

Представник відповідачів ОСОБА_3 позов не визнав, оскільки вважає, що вини у ДТП служб позивачем не доказано.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані ними докази, суд прийшов до висновк). що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи із наступного

Судом встановлено, що 25.10.1997р„ близько 18.45год., водій ОСОБА_6. керуючись автомобілем «Тойота», державний знак 10-39 Н1А, що належить ДП СМП «Октябрьск», рухався по перегону проспект Жовтневий з боку вулиці 295 Стрілецької Дивізії в напрямку вулиці Жукова в умовах темної пори доби, сухої проїзної частини дороги, з увімкненим ближнім світлом фар у лівому ряду. У цей час, у по путньому напрямку, транспорту що рухався по дорозі не було. Далі із-за зустрічного транспорту на смугу його руху, вийшла неповнолітня ОСОБА_7, яка переганяла корову, не тримаючи худобу за повід. Окрім корови, вона переганяла ще одну корову та дві кози. Водій ОСОБА_6 побачив спочатку козу на своїй смузі дороги, зменшив швидкість до 60км./год., але на смугу його руху пересуваючись з ліва на право, на відстані приблизно 1 метр до його автомобілю, вибігла корова. Він застосував гальмування, але відбулося контактування з худобою. Після ДТП, він зупинив автомобіль попереду лежачої корови, та для запобігання повторного наїзду на корову встановив знак аварійної зупинки на відстані 10 метрів від туші збитої корови. Водій ОСОБА_6 перемістив свій автомобіль вправо на узбіччя дороги та увімкнув аварійну сигналізацію та визвав ДАІ. Приблизно через 15-20 хв. після пригоди, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Альфа-Ромео», державний знак В71-85 НІ. проявив неуважність скоїв наїзд на тушу корови, яка головою виступала на проїзну частину дороги, чим причинив механічні ушкодження своєму автомобілю.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Винним спочатку визнали водія ОСОБА_5 За заявами та скаргами позивача неодноразово проводилися численні перевірки правоохоронними органами та виносилися рішення, які спростовували попередні.

З пояснень позивача, які він надавав, що він 25.10.1997р. рухався по правому ряду проспекту Жовтневому в умовах темної пори доби. Попутний транспорт рухався позаду нього. Він побачив справа стоячий автомобіль, який мигав світлом фар. а також побачив ближче до краю проїзної частини дороги темну пляму , подував, що це вибоїна на дорозі, тому вирішив не обїхати, а змістився вліво, щоб пропустити її поміж колесами. Однак почув толчек передньою лівою частиною машини, однак мір до тормозу автомобілю не прийняв та зупинився тільки на розподільному газоні між дорогами.

Однак при огляді місця пригоди було встановлено, що місцем контактування автомобілю «Тойота» з коровою знаходиться на відстані 1 метра від лівого краю проїзної частини. Вона було вирахувано по локалізації плями крові корови, корова була відброшена вліво на роздільний газон. Від місця столкновения на момент огляду туша корови знаходилася на відстані понад 74м. Спочатку по ДТП була порушена кримінальна справа, однак оскільки ніяких тілесних ушкоджень ніхто не отримав справа була закрита. Позивач оскаржив дії до Центрального районного суду м. Миколаєва, як адміністративного, тому цивільна справа була зупинена. Згідно постанови суду його було відмовлено у задоволенні позову. Апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції в силі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.08.2009р. касаційна скарга ОСОБА_5 на постанову Центрального суду м. Миколаєва від 24.12.2007р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 5.02. 2009р. залишена без руху для усунення недоліків. Більше ніяких документів позивач до суду не надавав.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач не доказав провину відповідачів у спричиненні йому матеріальної шкоди. її вартість, а тому у задоволенні позову відмовити .

Хоча згідно Правил дорожнього руху України погоничам тварин, якою була неповнолітня ОСОБА_7, забороняється переганяти тварин по дорогах у темну пору та в умовах недостатньої видимості, однак ні вона, ні її батько не притягувалися до адміністративної відповідальності і їх вина не встановлювалася по ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які. вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин суд вважає позивачем не доведено вину відповідачів у вчиненні вказаної ДТП. та спричинені матеріальних збитків власнику транспортного засобу , а його доводи такими, що нічим не підтверджені і не заслуговують на увагу суду. Згідно рахунку № 214 від 26.10.200р. , складений постачальником ч/п ОСОБА_9 перераховані найменування деталей у кількості 18 штук на суму 20336,60грн..однак від якого автомобілю ці деталі не зазначено. ( а. с.36) Тому суд не бере до уваги такий розмір матеріального збитку

Частина перша статті 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди у сумі 5000грн., то суд вважає, щ вони також не доказані.

Частиною 1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частина перша ст. 1 167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Неправомірні дії відповідачів позивач також не доказав.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За такого, із врахуванням усіх обставин по справі, вимог справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України відмовити і в стягненні державного мита у сумі 51 грн.

Керуючись ст.ст. 3. 4. 7. 10. 11,214-215 ЦПК України суд,

Вирішив:

У задоволенні позову позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, державного підприємства «Спеціалізований морський порт «Октябрьск» та ОСОБА_6, Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області, відділу державної автомобільної інспекції, виконавчому комітет) Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.Г.Циганок