Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-17/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Микитина В.Я.;

при секретарі Корнуті Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 0,6000 га., розташовану в урочищі Чорна мочарна території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11.04.2001 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що матір за життя використовувала спірну земельну ділянку для сінокосіння, однак із заявою у сільську раду про надання у власність вказаної земельної ділянки не зверталась. Після смерті матері він почав користуватися спірною земельною ділянкою. Вважає, що земельна ділянка площею 0,6000 га., розташована в урочищі Чорна мочарна території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області також повинна входити у спадкову масу згідно складеного матірю заповіту, так як в останньому йдеться про те, що все своє рухоме і нерухоме майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, що буде належати матері за законом і на що вона матиме право, остання заповідає своєму синові, тобто йому. Однак, відповідач заперечує його право на успадкування після смерті матері спірної земельної ділянки, зокрема право на користування нею, у звязку з чим він змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області спеціаліст-землевпорядник ОСОБА_5 у судове засідання зявилася, проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з тих підстав, що земельна ділянка площею 0,6000 га., розташована в урочищі Чорна мочар на території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області не може входити і не увійшла у предмет спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивача ОСОБА_4, оскільки така на день смерті не належала їй. Вказану земельну ділянку матір позивача лише використовувала для сінокосіння на підставі рішення сільської ради № 329 від 26.09.1997 року про закріплення за останньою вказаної земельної ділянки у користування. Крім того посилається на те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району за межами населеного пункту, а тому розпорядження такою повинно здійснюватися Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області, яка і повинна бути відповідачем у даній справі. На підставі вказаного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просить у їх задоволенні відмовити, оскільки позивач не являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, а тому не може успадкувати право користування спірною земельною ділянкою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що матір позивача, після смерті якої він має намір оформити спадщину на користування спірною земельною ділянкою, померла 11.04.2001 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 185288, виданого ОСОБА_2 сільською радою Сколівського району Львівської області 12.04.2001 року (а. с. 29). Спадщина відкрилася у день смерті останньої, у відповідності до ст. 525 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на день смерті. За життя матір склала заповіт (а. с. 15), згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що належить їй на день смерті за законом, вона заповідає своєму синові ОСОБА_1, а земельну ділянку площею 0.1300 га. в урочищі Шийкана території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району синові ОСОБА_3. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом (а. с. 30), а також довідкою ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району вих. № 26 від 01.02.2011 року (а. с. 27).

Із копії спадкової справи (а. с. 33-71) вбачається, що спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_4, складалося із земельної ділянки площею 0,4300 га., поділеної на три земельні ділянки, зокрема розміром 0.1900 га., 0,1100 га. та 0,1300 га., наданих для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства у с. Гребенів Сколівського району Львівської області у межах населеного пункту, а також житлового будинку у с. Гребенів Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 85. Земельна ділянка площею 0,1300 га., розміщена в урочищі Шийказгідно заповіту - перейшла у спадок ОСОБА_3, а все інше спадкове майно позивачу. Іншим нерухомим майном спадкодавець ОСОБА_4 за життя не володіла і відповідні правовстановлюючі документи у спадковій справі відсутні.

Земельна ділянка площею 0,6000 га. в урочищі Чорна Мочарна території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району, на яку позивач просить визнати право користування, використовувалася для сінокосіння і, згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області № 329 від 26.09.1997 року Про закріплення у постійне користування сінокосу за ОСОБА_4В.(а. с. 13), була закріплена за спадкодавцем ОСОБА_4 у постійне користування як сінокіс. Таким чином, вказана земельна ділянка була лише закріплена за матірю позивача у користування.

Відповідно до ст. ст. 7, 19 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, який діяв на момент прийняття відповідачем вказаного вище рішення, земельні ділянки могли надаватися громадянам для певних потреб у постійне або тимчасове користування. Так, зазначена стаття передбачала право сільської ради земельні ділянки для сінокосіння надавати у тимчасове користування, яке могло бути короткостроковим до трьох років і довгостроковим від трьох до двадцяти пяти років. Тому, спадкодавець ОСОБА_4 не могла мати спірну земельну ділянку у постійному користуванні, оскільки таке не передбачалося чинним на той час земельним законодавством.

Відповідно до ст. ст. 22, 24 Земельного кодексу України в редакції 1992 року право користування земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки у натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право тимчасового користування землею повинно було оформлятися договором, форма якого і порядок його реєстрації визначався Кабінетом Міністрів України. Частина 7 ст. 27 зазначеного Кодексу визначала підставу припинення права тимчасового користування земельною ділянкою розірвання договору.

У судовому засіданні встановлено, що із спадкодавцем ОСОБА_4 за життя договір про тимчасове користування земельною ділянкою площею 0,6000 га. в урочищі Чорна Мочарна території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району не укладався і не був зареєстрований у встановленому чинним на той час законом порядку, відповідно право тимчасового користування у останньої на спірну земельну ділянку не виникало.

Важливим є і той факт, що ані чинне на час смерті спадкодавця ОСОБА_4, ані діюче на час оформлення спадщини позивачем після її смерті земельне та цивільне законодавство не передбачало можливість переходу права користування нерухомим майном, в тому числі і земельною ділянкою у порядку спадкування і оформлення на таке право відповідного свідоцтва на спадщину.

Крім того, судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району за межами населеного пункту с. Гребенів, що підтверджується довідкою сільської ради вих. № 02-30/23 від 01.02.2011 року (а. с. 72) та схемою викопіювання із плану формування території ОСОБА_2 сільської ради (а. с. 73) і, у відповідності з діючим ЗК України перебуває у розпорядженні місцевої державної адміністрації. Таким чином, визнання права користування такою земельною ділянкою на даний час повинно ставитися до Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, а не до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району, яка є неналежним відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом лише за відповідним клопотанням позивача. Позивач ОСОБА_1 такого клопотання впродовж усього розгляду даної справи не заявляв.

З огляду на вказане вище, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства, повністю спростованими у судовому засіданні і предявленими не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, у звязку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 33, 62, 64, 209, 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 525, 529, 548, ч. 1 ст. 549, ст. 553 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст. ст. 7, 19, 22, 24, 27 ЗК України в редакції 1992 року, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за заповітом відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин