Справа № 2/2506/2926/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2011 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

при секретарі Верещагіній А.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання безпроцентної позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про надання безпроцентної позики,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 24000 грн. заборгованості за договором про надання безпроцентної позики, 2446 грн. 03 коп. пені згідно умов договору у звязку з простроченням виконання договірного зобовязання та судові витрати.

Відповідач предявила зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним договір про надання безпроцентної позики, посилаючись на те, що договір позики підписано під впливом психологічного тиску з боку відповідача, вона не мала наміру та бажання на укладення договору, коштів за договором не отримувала. Підставами визнання договору недійсним позивач зазначила ч.3 ст. 203, ст.215, 231 та 234 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов, просив його задовольнити та відмовити відповідачу у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на безпідставність її вимог.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити позивачу у задоволенні позову та задовольнити зустрічний позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення первісного позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору про надання безпроцентної позики від 6 жовтня 2010 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 у позику 24000 грн. з терміном повернення позики до 6 листопада 2010 року. (а.с.33).

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона особисто записувала дані про себе у договорі про надання позики, підписала його, проте коштів за договором вона не отримувала. За словами ОСОБА_2, позивач запропонував підписати договір про надання позики після того, як в касі ФОП ОСОБА_4 була виявлена нестача готівкових коштів на суму 23922 грн. Відповідач зазначила, що підписала договір лише у звязку з тим, що на її адресу були висловлені погрози, а тому вона злякалася за своє життя і за життя свого сина, а тому вимушена була підписати договір.

Згідно ст. 10,11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо застосування до неї психічного тиску при підписанні договору не підтверджені належними доказами.

Із заявою до ЧМВ УМВС України про проведення перевірки з приводу складання фіктивного договору безпроцентної позики ОСОБА_2 звернулася 23 вересня 2011 року, тобто після предявлення позивачем 07 липня 2011 року позову до суду.

ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджувала, що договір позики вона підписала 06.10.2010 року, власноручно записала в договорі дані про себе, проте до правоохоронних органів за фактом вчинення відносно неї психічного насильства не зверталася ні після підписання договору, ні після звільнення з роботи.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_5 щодо застосування до його дружини психічного насильства, оскільки як пояснив суду свідок, він не був присутнім при підписанні договору про надання позики і про обставини підписання договору йому відомо лише зі слів дружини.

Позивач в якості доказу неотримання коштів за договором позики надала суду копію рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.03.2011 року, за яким суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в розмірі 23 922 грн. 55 коп., які позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування виявленої нестачі у касі його підприємства. Суд, при розгляді даної справи прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4, і акт про результати інвентаризації від 06.10.2010 року не є належним доказом підтвердження суми нестачі. (а.с.27-28).

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.03.2011 року не стосується обставин договору про надання безпроцентної позики, а тому вказане рішення, на яке посилається ОСОБА_2, не дає підстав для звільнення позивача за зустрічним позовом від доказування.

Пунктами 3, 4 договору про надання безпроцентної позики від 06.10.2010 року, укладеного між сторонами передбачено, що позика надається шляхом видачі готівкових коштів позичальнику під час підписання сторонами договору. Підписання договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця грошових коштів в сумі, зазначеній в п.2 цього договору.

Вказане спростовує доводи відповідача щодо неотримання коштів за договором позики.

Також не знаходить суд підстав для визнання недійсним договору позики з підстав його фіктивності.

В пункті 24 постанови №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимиПленум Верховного Суду України розяснив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Позивач заперечує наявність фіктивного правочину, зазначивши, що договір був укладений, кошти передані позичальнику, про що свідчить підпис позичальника у договорі.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, а тому сума боргу за договором позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 24000 грн.

Пунктом 6 договору сторонами передбачено нарахування неустойки у вигляді пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно повернутих коштів за кожен день прострочення повернення позики.

Позивачем нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобовязання з врахуванням вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязаньв розмірі 2446 грн. 03 коп.

З даним розміром пені погоджується суд, оскільки відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

З відповідача на користь позивача по первісному позову підлягають стягненню понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання безпроцентної позики задовольнити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про надання безпроцентної позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 24000 грн. заборгованості за договором позики, 2446 грн. 03 коп. пені, 384 грн. 45 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а всього 26830 грн. 48 коп. (двадцять шість тисяч вісімсот тридцять гривень 48 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П.Рахманкулова