АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/1789/11 Суддя доповідач Борова С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді - Борової С.А.,

суддів- - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії,-

встановила:

23 лютого 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Він зазначав, що має правовий статус дитини війни. Відповідач не здійснює йому оплати, передбачені Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-ІУ), у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на вказані обставини, просив поновити строк звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права та зобовязати Управління Пенсійного фонду України (далі - управління ПФУ) в Лозівському районі Харківської області здійснити перерахування такої доплати за період за 2006 - 2008 роки.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав його без підставним. Просив застосувати наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду,передбачені ч.І ст.100 КАС У країни,в редакції,яка діяла на час розгляду справи.

Розгляд справи здійснено за правилами КАС України у порядку письмового провадження.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року позов задоволено частково. Бездіяльність управління ПФУ в Лозівському районі Харківської області визнана протиправною. На управління ПФУ в Лозівському районі Харківської області покладено обовязок здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року з підвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати. В іншій частині позову відмовлено. Постановлено стягнути с Державного бюджету на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 3 грн. 40 коп..

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Лозівському районі Харківської області просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_3 в позові відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права.

ОСОБА_3 постанову суду не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України від 2 грудня 2010 року №2748-УІ Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо передачі справ,повязаних із соціальними виплатами,який набрав чинності 30 грудня 2010 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Справа розглянута судом першої інстанції за нормами КАС України, діючих на час її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належить до категорії громадян, яким відповідно до Закону № 2195-ІУ встановлено правовий статус дитини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі - Закон № 489-V) дію ст. 6 Закону № 2195-IV зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону № 489-V визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п.41 розділу 2 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007р.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення п.п.41 розділу 2 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року дія ст. 6 Закону № 2195-IV не була зупинена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції підставно виходив із того, що управління ПФУ в Дзержинському районі м. Харкова як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону № 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, але на порушення вказаної норми, таких нарахувань не проводило. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що розрахунок щомісячного підвищення необхідно проводити з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-IV на висновки суду не впливають.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів для реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-IV, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на чинному законі України, не може бути постановлено у залежність від бюджетних асигнувань. До того ж, це питання виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалось.

Судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування ПФУ, а тому посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів - не ґрунтуються на матеріалах справи.

Проте, задовольняючи позов за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, суд І інстанції допустив порушення норм процесуального закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.99 КАС України,яка діяла в редакції на час подання позову,адміністративний позов може бути подано в межах строку до адміністративного суду,встановлено цим Кодексом або іншими законами

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється с дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,свобод чи інтересів

Позивач звернувся до суду з позовом 23 лютого 2010 року.

Таким чином, порушене право підлягає захисту з 24 лютого 2009 року.

Відповідно ст. 100 КАС України адміністративний позов,по даний після закінчення строків,встановлений законом залишається без розгляду якщо суд за заявою особи яка його подала,не знайде підстав для поновлення строку,про що постановляється ухвала.

Матеріали справи не містять підстав для поновлення строку. Доказів поважності пропуску строку до суду не надано.

Керуючись ст.99,ст. 100,ст. 160,п.1 ч.1 ст.197,п. 1 ч. 1 ст. 198,ст. ст.201,203,205,206 КАС України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2010 року- змінити.

ОСОБА_3 відмовити у поновленні строку звернення до суду з позовом про перерахунок щомісячної державної допомоги як особі,яка має правовий статус дитини війни,за період 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року і його позов залишити без розгляду.

В частині відмови у позові про перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги,як особі,яка має правовий статус дитини війни за 2006 рік постанова не оскаржувалася і судом апеляційної інстанції не переглядалась.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через 5 днів після направлення їй копії особам,які беруть участь у справі,і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів с дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді